Справа №484/6174/25
Провадження № 3/484/7/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Коваленко Н.А. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов до суду 04.11.2025 з Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця ЗСУ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , поживає за адресою: АДРЕСА_2 , постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.07.2025 визнаний винним за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без вилучення транспортного засобу,
до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
31.10.2025 о 16:51 год. ОСОБА_1 по вул. Центральній в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області керував електромопедом FORTE, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, тремтіння кінцівок рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на відеозапис, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.
Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 3/484/1468/25 від 16.07.2025), тому дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 та його представник – адвокат Єрмоленко А.В. на розгляд даної справи не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
02.02.2026 представником особи, відносно якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, – адвокатом Єрмоленко А.В. подано письмові заперечення по справі, згідно з якими, вона вважає, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому адвокат вказує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення вказаного правопорушення, оскільки транспортний засіб електромопед Fortе, яким керував останній, не є механічним транспортним засобом і не підлягає державній реєстрації, адже має потужність двигуна менше ніж 4 кВт. Додає технічні характеристики на електромопед марки FORTE, згідно яких електроскутер Forte Hawk (2000W) - це маневрений міський транспорт потужністю 2000 Вт із заднім приводом, що розвиває швидкість до 45 км/год, він оснащений свинцево-кислотним акумулятором 60В/20А, що забезпечує запас ходу до 70 км, вантажопідйомність складає до 140 кг, час заряджання - 6-8 годин, підходить для щоденних поїздок, має сигналізацію та LED-дисплей.
Отже, оскільки електроскутер марки Fortе - це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до ОСОБА_1 . Для керування електромопедом (електроскутером) потужністю 2000 Вт права категорії А1 та реєстрація ТЗ не потрібні, а згідно із законодавством, механічними транспортними засобами вважаються лише ті, чия потужність двигуна перевищує 3 кВт, таким чином ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу. Також адвокат наголошувала на тому, що додані до протоколу відеозаписи не є безперервними, а тому не є допустимим доказом. Крім того ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення та у працівників поліції взагалі були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу.
Враховуючи, що особа, відносно якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та адвокат Єрмоленко А.В. були своєчасно повідомлені про час, день та місце розгляду справи, суд дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Згідно п.1.9 Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.1.10 вказаних Правил водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з п.п. «б», «д» п.2.3, п.п. «а» п.2.9 та п.2.5 Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. У зв`язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.
Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.
Так, розділ 2 зазначеної Інструкції визначає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів. За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
В той же час п.12 розділу 2 даної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 виконані не були.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Наявність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, підтверджується наявними у справі доказами.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 499493 від 31.10.2025, ОСОБА_1 по вул. Центральній в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області керував електромопедом Fortе, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, тремтіння кінцівок рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На місці зупинки водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння).
Оскільки правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 3/484/1468/25 від 16.07.2025), тому дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водію ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Правом на подання пояснень та заперечень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не скористався, відмовившись підписати протокол.
Виправлень протокол про адміністративне правопорушення не містить.
Отже, вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів в силу положень ст. 251 КУпАП.
Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозапису, що міститься на DVD-R диску вбачається, що працівниками поліції був зупинений ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - електромопедом Fortе. В подальшому, встановивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння, однак, ОСОБА_1 відмовився. Разом з цим, сам ОСОБА_1 не заперечував як факту керування так і факту вживання алкогольних напоїв. Після чого, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджена: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №499493 від 31.10.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 31.10.2025, у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій відмовився від такого огляду; зобов`язанням ОСОБА_2 від 31.10.2025 згідно з яким останній отримав на зберігання електроскутер Fortе, щоб ОСОБА_1 не керував ним до повного витверезіння; змістом відеозаписів з місця події з відеореєстратора патрульного автомобілю та нагрудного реєстратора працівника поліції, який досліджений судом і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1 №499493 від 31.10.2025 обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, на ньому зафіксовано як поліцейські, які рухалися у патрульному автомобілі, зупинили транспортний засіб електромопед Fortе без номерних знаків під керуванням ОСОБА_1 . На відеофайлі зафіксовано як поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. Також, працівником поліції було роз`яснено водію його права та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Від ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та підпису в ньому водій відмовився.
Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.
Істотних порушень співробітниками поліції, при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, положень ст. 256 КУпАП та порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом не встановлено.
Питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Окрім того, ані особою, відносно якої розглядається питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ані його адвокатом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу.
Щодо посилань адвоката Єрмоленко А.В. на неналежність як доказу долучених до справи відеозапису на нагрудну камеру поліцейського через те, що запис не є безперервним та неналежним як доказ, суд зазначає, що долучені до протоколу відеозаписи відображають перебіг подій щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , вимог поліцейського до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмову водія від такого огляду 31.10.2025, тобто містить достовірні відомості про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент та після зупинки транспортного засобу, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, цей відеозапис є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП та містить інформацію, що є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
При цьому слід зауважити, що фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі. 
Стосовно доводу адвоката про непідтверджені наявними у справі відеозаписами ознак сп`яніння у ОСОБА_1 суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
За такого Інструкція покладає саме на працівників поліції обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння та не передбачає для цього спеціальної процедури або застосування будь-яких спеціальних досліджень, тобто виявлення ознак сп`яніння поліцейським відбувається за зовнішнім виглядом і поведінкою водія. Тому зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, тремтіння кінцівок рук, поведінка, що не відповідає обстановці, відповідає наведеним положенням нормативних актів.
Доводи адвоката про те, що електромопед не відноситься до механічних транспортних засобів, а тому ОСОБА_1 не є водієм в розумінні ч. 2 ст. 130 КУпАП не є слушними з огляду на таке.
Так, відповідно до статті 121 КУпАП в редакції з урахуванням змін, під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Згідно зі ст. 1 Закону «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
За приписами ст. 2 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них.
Також у вищезгаданому Законі наведено визначення низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже електоскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відповідно до п. 1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Дане визначення охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатись дорогами загального користування.
У п. 1.10 ПДР зазначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Однак, цей припис не свідчить, що електроскутер з двигуном потужністю менш ніж 3 кВТ, не відноситься до електричних транспортних засобів та транспортних засобів взагалі.
Зазначене вказує на те, що електроскутер із будь-якою потужністю двигуна відноситься до категорії електричних колісних транспортних засобів, яка є складовою більш широкого поняття - транспортні засоби. Тобто, електроскутер із будь-якою потужністю двигуна є транспортним засобом.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 зазначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Слід звернути увагу, що частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема є особа, яка керує, транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмовилась від проходження відповідного огляду. Слід відзначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 ПДР України та ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 щодо відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння суперечать закону, оскільки на вимогу працівників поліції він мав беззастережно виконати їх законну вимогу та пройти огляд на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
За таких суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено повторно протягом року, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення у відповідності до вимог статті 33 КУпАП, враховується характер вчинених правопорушень, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 вдруге притягується до адміністративної відповідальності; правопорушення, вчинене ним відноситься до грубих правопорушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; вважаю за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами (незважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, не маючи права на керування транспортними засобами, оскільки після сплати штрафу, останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія), без оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім того, на підставі п.5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. на користь держави.
Керуючись статтями 33, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України "Про судовий збір",-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові.

СУДДЯ Н. А. КОВАЛЕНКО