ЄУН: 336/10845/25
Провадження №: 2/336/800/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Прохорової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» Воротинська І.А. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.12.2024 в сумі 22766,14 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений Типовий індивідуальний договір № 602515581 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Сума боргу за послуги теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.12.2024 становить 22 766,14 грн.
Ухвалою судді від 17.11.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , відкрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги просила задовольнити, про що зазначила у прохальній частині позовної заяви.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили стягнути з них 50% судового збору, про що до суду подали письмові заяви.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
З досліджених судом доказів встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб. Діє на підставі Статуту.
У квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 мешкають та зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений Типовий індивідуальний договір № 602515581 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги, на ім`я відповідачів відкритий особовий рахунок: НОМЕР_1 , за період з 01.11.2021 по 31.12.2024 сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, що підлягає стягненню з відповідачів складає 22766,14 грн.
З таблиці розрахунку суми позову вбачається, що за вказаний період за особовим рахунком № НОМЕР_1 відповідачі частково здійснювали оплату послуг (останній раз в грудні 2024 року на суму 1984 грн.), однак не в повному обсязі.
За змістом ст.ст.525 ,526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Правовідносини між позивачем та відповідачем на момент виникнення спірних правовідносин з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 
Згідно із ч.2 ст. 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до ч.6 ст. 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Пунктом 6,8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надавались і надаються Концерном «Міські теплові мережі» на підставі типового індивідуального договору № 602515581.
Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялись, однак послуги за постачання теплової енергії та постачання гарячої води оплачували не в повному обсязі.
На час розгляду справи надані позивачем докази та розрахунки не спростовані відповідачами. Крім того, відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі.
За таких підстав, суд вважає позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до відповідачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів.
Враховуючи вищевикладене позовна заява підлягає задоволенню.
Оскільки відповідачі до початку розгляду справи по суті позов визнали, про що подали відповідну заяву, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачів з урахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України в сумі 1211,20 грн..
Керуючись ст.ст. ст. ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, –

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість з централізованого опалення та централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.12.2024 в сумі 22 766 (двадцять дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору по 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок з кожного.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Концерну «Міські теплові мережі», ЄДРПОУ: 32121458, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд.137.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя     О.А. Савеленко

08.01.26