Справа № 645/5199/25
Провадження № 2/645/237/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 січня 2026 року            м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Лисенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко Т.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №645/5199/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мерцалов Михайло Юрійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
в с т а н о в и в:
04.08.2025 до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить суд:
1. Розглянути позовну заяву про розірвання шлюбу в порядку спрощеного позовного провадження.
2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (прізвище до державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 ), та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції від 12 жовтня 2002 року за актовим записом № 378.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем, ОСОБА_1 (прізвище до державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 ), та відповідачем, ОСОБА_2 , зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції від 12 жовтня 2002 року за актовим записом № 378.
Від сумісного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сімейні стосунки позивача з відповідачем фактично розірвані. Позивач зазначає, що з відповідачем мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, з приводу чого
відбуваються постійні сварки, що суперечить подальшому сумісному проживанню.
Проживати однією сім`єю не видається для позивача можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини.
Крім того, за спільним рішенням з відповідачем вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільний побут. 
У зв`язку з наявністю спільної неповнолітньої дитини, розірвати шлюб в позасудовому
порядку не є можливим, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися з цим питанням до суду.
Надання строку для примирення не потрібне, крім того, надання строку для примирення перешкоджатиме праву позивача на створення сім`ї з іншою людиною.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 04.08.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О. 
05.08.2025 представником позивача надіслано до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що в первісній позовній заяві невірно зазначену адресу проживання відповідача. До заяви додано докази направлення відповідачу позовної заяви з додатками засобами поштового зв`язку на вірну адресу проживання відповідача.
Ухвалою суду від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання.
У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався.
У судове засідання 08.01.2026 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
20.10.2025 представником позивача подано заяву про проведення розгляду без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання призначені на 04.09.2025, 29.09.2025, 20.10.2025, 03.12.2025, 08.01.2026 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу проживання, кореспонденція повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній», «по закінченню терміну зберігання» (а.с. 46, 51). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. 
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Таким чином, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що сторони з 12.10.2002 перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції, актовий запис № 378, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 12.10.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції (а.с. 17).
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.2009. 
Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. 
Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).
Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про суть пред`явлених вимог, не надав суду жодних заперечень та доказів, що свідчать про обставини, які суд повинен врахувати при розгляді справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому наявні підстави, в розумінні ст. 112 СК України, для задоволення позову, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968, 96 грн, що підтверджується квитанцією №9479-76587431-0480 від 01.08.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 19).
Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору, сплаченого позивачкою у розмірі 968, 96 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112-115 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 211, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мерцалов Михайло Юрійович, до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу- задовольнити.
Шлюб між  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12.10.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції, актовий запис № 378 - розірвати.
Стягнути із  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 08 січня 2026 року.

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_4 ;
представник позивача - адвокат Мерцалов Михайло Юрійович, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: 51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, б-р Героїв Космосу, 3/77, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 , тел. НОМЕР_6 ;
відповідач - ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса  АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Лисенко