ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 519/1155/24
провадження № 61-7730св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В., (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області, Міністерство оборони України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Родіонов Артем Володимирович, на постанову Одеського апеляційного суду,
у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М., Сєвєрової Є. С., від20 травня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей віком 
до 18 років.
2. Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що на його утриманні перебувають троє дітей його дружини ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
3. Вказує, що 25 лютого 2022 року він був мобілізований до Збройних Сил України і дотепер перебуває на військовій службі.
4. Посилаючись на викладене і те, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено можливість звільнення військовослужбовця з військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей,  ОСОБА_1 просив суд встановити той факт, що на його утриманні перебуває:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
5. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 27 листопада 
2024 року заяву задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні ОСОБА_1 .
6. Суд вважав, що викладені у заяві обставини підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі. Водночас заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт перебування на його утриманні дітей дружини.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
7. Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року апеляційну скаргуМіністерства оборони України задоволено частково. Рішення Южного міського суду Одеської області від 27 листопада 2024 року скасовано. Заяву  ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років залишено без розгляду.
8. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право.
Доведення факту перебування на утриманні дітей, пов`язане із настанням (існуванням) обставин, за яких їхній рідний батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права та інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Факт перебування дітей на утримані особи, яка не є їхнім батьком, не може встановлюватись у безспірному порядку, або за згодою лише матері дітей, або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дітей.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. У касаційній скарзі представник  ОСОБА_1 - адвокат 
Родіонов А. В., просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 травня 2025 року, залишивши в силі рішення Южного міського суду Одеської області від 27 листопада 2024 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
10. 17 червня 2025 року представник  ОСОБА_1 - адвокат
Родіонов А. В. подав касаційну скаргуна постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року.
11. Ухвалою Верховного Суду від09 липня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи
№ 519/1155/24, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
12. Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13. Заявник вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права під час залишення заяви без розгляду.
14. Касаційна скарга мотивована тим, що для отримання ОСОБА_1 правової підстави звільнення з військової служби необхідно встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років. Чинним законодавством України не передбачено обов`язку вітчима утримувати дітей дружини, а отже такий факт може бути встановлений судом.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
15. 06 серпня 2025 року Міністерство оборони Україниподало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, який не може бути врахованим, оскільки поданий після закінчення строку для подання відзиву, визначеного в ухвалі Верховного Суду від 09 липня 2025 року.
16. За відомостями підсистеми Електронний суд Міністерство оборони України отримало ухвалу про відкриття касаційного провадження 14 липня 2025 року, а отже мало достатньо часу для подання відзиву у визначений судом строк до 30 липня 2025 року.
17. Оскільки відзив на касаційну скаргу не враховано, тому не підлягає врахуванню і відповідь на цей відзив, що подана у серпні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Родіонов А. В.
Фактичні обставини справи
18.  ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_6 , а відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).
19.  ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_6 , а відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).
20.  ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого є ОСОБА_6 , а відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).
21. 12 жовтня 2023 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
22. Згідно з довідкою № 23 від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (діти) перебувають на обліку багатодітних сімей у відділі персоніфікованого обліку та надання пільг Управління соціальної політики Южненської міської ради Одеського району Одеської області.
23. Після одруження із заявником, ОСОБА_2 та її діти мешкають у квартирі АДРЕСА_1 , 1/2 частина якої належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
24. Згідно з довідкою № 289/13-14-24 від 24 квітня 2024 року ОСОБА_2 зареєстрована як безробітна в Южненському відділі Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості з 03 квітня 2024 року.
25.  ОСОБА_1 25 лютого 2022 року мобілізований до Збройних Сил України. На момент звернення із розглядуваною заявою до суду проходив службу в ТЦК та СП.
26. Згідно з довідкою від 29 липня 2024 року за № 943/9/1908 ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року до 30 червня 2024 року отримав дохід у розмірі 806 135,10 грн.
27. Відповідно характеристик, наданих директором ліцею № 1 Южненської міської ради Одеського району Одеської області щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 підтримує зв`язок з закладом освіти, відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню та навчанню підопічних, спілкується з класними керівниками.
28. Як вбачається із характеристик тренера-викладача з вільної боротьби дитячо-юнацької спортивної школи місто Южне, ОСОБА_4 , 
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають гарну поведінку, чемні та виховані по відношенню до своїх однолітків та старших за віком людей. Матір та вітчим беруть активну участь у житті дітей.
29.  ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
30. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
31. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
32. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
33. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
34. У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
35. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
36. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
37. Схожі критерії зазначені у постановах Великої Палати Верховного Суду
в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження
№ 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
38. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.
39. Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), 
від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19).
40. З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.
41. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
42. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
43. Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
44. У розглядуваній справі заявник просить встановити факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей його дружини.
45. Метою встановлення факту заявник визначив можливість звільнення його від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
46. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
47. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).
48. У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
49. У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
50. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.
51. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
52. Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
53. Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
54. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).
55. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
56. Водночас сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
57. Так, на підставі положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).
58. Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
59. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
60. Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру та майнового припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.
61. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
62. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).
63. Разом із тим, для підтвердження утримання дитини вітчимом необхідне, зокрема, існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав, у даному випадку, матері обмежується/припиняється або встановлення того, що остання не надає дітям належного утримання.
64. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.
65. Факт утримання дітей не біологічним батьком, а вітчимом у даному випадку не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дітей.
66. Крім того, слід враховувати, що доведення факту утримання дітей вітчимом може бути пов`язаним із настанням (існуванням) обставин, за яких мати дітей не виконує (неналежним чином виконує) свої батьківські обов`язки, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси матері, зокрема, щодо наявності правового статусу одинокої матері, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
67. З огляду на зазначене, у справі, яка переглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі матері у матеріальному забезпеченні (утриманні) дітей та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні, а також її правового статусу одинокої матері, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.
68. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року у справі 
№ 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23), від 04 грудня 2024 року у справі № 551/812/23 (провадження № 61-9313св24).
69. У частині шостій статті 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
70. Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
71. У розглядуваній справі суд апеляційної інстанції, залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , дійшов висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 (перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років), не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки із заяви вбачається спір про право. 
72. Водночас апеляційний суд вказав, зокрема, таке:
- неповнолітні ОСОБА_3 , 2016 року народження, ОСОБА_4 , 
2013 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження, мають 
батьків - матір ОСОБА_10 та батька ОСОБА_11 , якого не було залучено до участі у справі для з`ясування факту його участі у вихованні та утриманні дітей;
- докази того, що батько дітей ОСОБА_11 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, не забезпечує їх матеріально, не займається їх фізичним та моральним розвитком, не спілкується із дітьми у матеріалах справи відсутні;
- доведення факту перебування на утриманні дітей, пов`язане із настанням (існуванням) обставин, за яких їхній рідний батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права та інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
73. Висновок апеляційного суду про залишення заяви без розгляду є по суті правильним, з підстав, наведених вище у цій постанові, однак апеляційний суд помилково вказав, що встановлення факту перебування на утриманні заявника неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 може мати негативні наслідки для їх біологічного батька -  ОСОБА_11 , якого не було залучено до участі у справі.
Апеляційний суд не звернув уваги, щовідомості про батька дітей ОСОБА_10 , у тому числі його прізвище, ім`я, по батькові, зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).
Отже, в цьому випадку біологічний батько дітей наразі юридично не встановлений і його залучення до участі у справі є неможливим.
74. Відомості про те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_1 звертались до органу державної реєстрації актів цивільного стану із передбаченою статтею 126 СК України заявою, в матеріалах справи відсутні.
75. Згідно із частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
76. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
77. Оскільки апеляційний суд правильно скасував рішення суду першої інстанції, залишивши заяву ОСОБА_1 без розгляду, але помилився зі своїми мотивами, оскаржену постанову апеляційного суду необхідно змінити, з урахуванням мотивів цієї постанови Верховного Суду.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Родіонов Артем Володимирович, задовольнити частково.
2. Постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року змінити в мотивувальній частині, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові Верховного Суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович