Номер провадження: 33/813/1855/25
Номер справи місцевого суду: 522/14960/25 
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 
З вказаної постанови вбачається, що 22.06.2025 року о 12:26 год. у м. Одесі по вул. Мечнікова, 128 ОСОБА_1 керував автомобілем Kia Venga, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, так як самостійно покинув кабінет лікаря - нарколога в закладі охорони здоров`я КНП «ООМЦПЗ» ООР. Згідно висновку 001443. ПВР:471062;470629 чим, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено за порушення правил дорожнього руху, побачивши пігулки «Новірин», помилково прийняли його за заспокійливе та запропонували проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 погодився. По приїзді до медичного закладу, у кабінет зайшли працівники ТЦК. Побачивши їх ОСОБА_1 злякався та вибіг із кабінету. Після чого був затриманий працівниками поліції та ТЦК. Далі, працівник поліції зайшов до кабінету лікаря повідомив останнього, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за відмову у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому відеозапис не містить відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння;
2)відеозапис не може слугувати належним доказом у справі, оскільки не містить відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Більш того на відеозаписі зафіксовано, що він сам добровільно поїхав на огляд на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу;
3)працівники поліції на відеозаписах долучених до матеріалів справи і у протоколі не зазначили жодної ознаки, яка б свідчила б про перебування ОСОБА_1 у наркотичному стані чи під впливом лікарських препаратів.
Посилаючись на такі доводи, представник Пугачова А.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав представника Пугачова А.О. про розгляд справи на 10.12.2025 року на 11:00 год. ОСОБА_1 та його представник Оборотова Ю.Р. в судове засідання не з`явилися.
08.12.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його представника.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №369450 від 22.06.2025 року з якого вбачається, що 22.06.2025 року о 12:26 год. у м. Одесі по вул. Мечнікова, 128 ОСОБА_1 керував автомобілем Kia Venga, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, так як самостійно покинув кабінет лікаря - нарколога в закладі охорони здоров`я КНП «ООМЦПЗ» ООР, згідно висновку 001443. чим. порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 04.08.1994 року;
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2025 року № 001443 з якого вбачається, що висновок не винесено у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 самовільно покинув кабінет медичного огляду на стан сп`яніння;
- відеозапис, з якого вбачається, що 22.06.2025 року працівниками поліції був зупинений транспортний засіб автомобілем Kia Venga, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що його було зупинено з підстав порушення правил дорожнього руху, а саме проїзд на забороняючий сигнал світлофору, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В подальшому у відношенні ОСОБА_1 було винесено постанову. Далі працівники поліції запитали ОСОБА_1 чи вживає він наркотичні речовини, на що останній сказав, що він не вживає наркотичні речовини, та повідомив, що він вживає лікарські препарати. У зв`язку із тим, що у працівників поліції виникла підозра про те, що ОСОБА_1 може перебувати або під дією наркотичних речовин, або під дією лікарських засобів, останньому було запропоновано проїхати до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння. ОСОБА_1 запитав, а якщо результат перевірки виявиться негативним, працівники поліції відповіли, що тоді нічого не буде складатися та вони відвезуть його назад до автомобіля. ОСОБА_1 погодився поїхати до медичного закладу. У медичному закладі ОСОБА_1 повідомив, що свої документи він лишив у автомобілі, тому працівник поліції вийшов до свого службового автомобіля за планшетом, щоб через базу надати лікарю дані ОСОБА_1 . В цей час ОСОБА_1 знаходячись у приміщенні медичного закладу почав наближатися до виходу та покинув приміщення. Де на вулиці був зупинений працівниками ТЦК. Такі дії ОСОБА_1 були розцінені працівником поліції, як уникнення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому він повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, як порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також працівник поліції попросив лікаря, зафіксувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
Статтею 130 частиною 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Посилання в апеляційній сказі про те, що з наявних відеозаписів не вбачається у ОСОБА_1 зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, спростовується відеозаписом, з якого вбачається, що працівник поліції запропонував водієві висунути руки, які тремтіли, також працівником поліції зауважено, що зіниці очей не реагують на світло.
Враховуючи те, що працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 може перебувати у сані наркотичного сп`яніння або перебувати під дією лікарських препаратів, оскільки під час поверхневої перевірки у останнього були виявлені ліки, а також сам ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він вживає заспокійливе, то водій повинен був на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Щодо посилань апеляційної скарги на те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено за порушення правил дорожнього руху, побачивши пігулки «Новірин», помилково прийняли його за заспокійливе та запропонували проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 погодився. По приїзді до медичного закладу, у кабінет зайшли працівники ТЦК. Побачивши їх ОСОБА_1 злякався та вибіг із кабінету. Після чого був затриманий працівниками поліції та ТЦК. Далі, працівник поліції зайшов до кабінету лікаря повідомив останнього, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за відмову у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому відеозапис не містить відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Так дійсно із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу для проходження огляду н стан наркотичного сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів. Відеозапис не містить чіткої відмови ОСОБА_1 у медичному закладі від проходження запропонованого огляду, проте його поведінка, а саме самовільне залишення медичного кабінету свідчить про уникнення такого огляду, а тому вірно сприйнята працівником поліції, як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Посилання апеляційної скарги на те, що відеозапис не може слугувати належним доказом у справі, оскільки не містить відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Більш того на відеозаписі зафіксовано, що він сам добровільно поїхав на огляд на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу спростовуються дослідженими доказами у справі.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння або перебування під дією лікарський препаратів, у медичному закладі, він повів себе по іншому, без будь-яких пояснень, залишив медичний заклад у зв`язку із чим, потім був зупинений працівниками поліції та працівниками ТЦК. Така поведінка була розцінена, як спроба уникнення проходження огляду у встановленому законом порядку. Бажання повернутися до закладу охорони здоров`я та пройти огляд ОСОБА_1 не висловлював, що і було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду. Також, ОСОБА_1 і не пояснив з яких підстав він самовільно покинув заклад охорони здоров`я. Окрім відеозапису, факт відмови останнього від проходження огляду був зафіксований і у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2025 року № 001443, де лікарем зазначено, що дати результат огляду він не може з підстав того, що ОСОБА_1 самовільно покинув кабінет медичного огляду. 
Отже, вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та поведінка водія, яка розцінена як фактична відмова водія від проходження такого огляду. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин фактичної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Будь-яких даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що працівники поліції на відеозаписах долучених до матеріалів справи і у протоколі не зазначили жодної ознаки, яка б свідчила б про перебування ОСОБА_1 у наркотичному стані чи під впливом лікарських препаратів, з огляду на те, що підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі наркотичного сп`яніння, або пепербування під дією лікарських препаратів, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 4 Інструкції №1452). Ознаками наркотичного сп`яніння є, поряд з іншим, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло , сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови , почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4 Інструкції №1452).
Окрім того, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність у водія транспортного засобу ознак сп`яніння та вирішує питання щодо необхідності проходження ним огляду на стан сп`яніння.
За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не надано доказів, які б підтверджували наявність ознак наркотичного сп`яніння, безпідставні, оскільки співробітники поліції діяли на підставі та в межах Закону.
Окрім того, сама по собі та обставина, що працівниками поліції не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення жодної ознаки наркотичного сп`яніння або перебування під дією наркотичних речовин, не спростовує наявність у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Отже, обставини, які висвітлені у наданому відеозаписі разом з іншими дослідженими доказами у справі, повністю доводять вину ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, оскільки є допустимими, повними, дослідженими в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 22.06.2025 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог ст. ст. 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова