Провадження № 1-кп/734/190/26 Справа № 734/234/26

В И Р О К
іменем України

04 лютого 2026 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №42024272300000903 відносно
ОСОБА_5 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Носелівка Чернігівської області, громадянин України, раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, яку проходить на посаді курсанта 8 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», з неповною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи на посаді курсанта 8 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від неї, діючи у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, вимог ст.ст. 11, 14, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, 22.11.2024 не пізніше 06 год 05 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , має чіткі межі (периметр, огорожу, КПП), та до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної на те можливості.
27.11.2025 на підставі ухвали №730/1695/25 від 24.11.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5  свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, та повідомив обставини самовільного залишення військової частини. 
Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, вважає, що дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України суд визнає визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Виходячи з положень ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, даних про особу  ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого  ОСОБА_5  залишити тримання під вартою у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 394 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 27 листопада 2025 року (тим самим зарахувавши у строк відбуття покарання період перебування під вартою у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» в межах цього кримінального провадження в розрахунку день за день).
Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речовий доказ: флеш носій Micrо SD 16 GB – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, які залишилися у прокурора.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя        ОСОБА_7