Справа № 555/70/25 
Номер провадження 1-кп/555/91/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року	  	

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 
за участю прокурора - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
захисника - адвоката ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Березне кримінальне провадження №12023181060000238 від 03.07.2023 року по обвинуваченню  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

І.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 в ході здійснення діяльності із випалювання деревного вугілля (вуглевипалювання) не забезпечив дотримання вимог законодавства, що регулює порядок охорони земель та поводження з відходами.
Так, ОСОБА_4 , здійснюючи свою діяльність на земельній ділянці з кадастровим номером 5620480400:01:009:0021 в межах с. Балашівка, урочище «Поповщина» Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, розташованій на землях комунальної власності Березнівської міської ради, цільове призначення: (16.00) землі запасу (категорія: землі сільськогосподарського призначення), в порушення вимог Закону України «Про охорону земель» та Земельного кодексу України, з квітня 2023 року по вересень 2023 року використовував розміщене на вказаній земельній ділянці стаціонарне джерело забруднення (піролізну піч), яка в сукупності утворює виробничий комплекс з випалювання деревного вугілля.
Статтею 46 Закону України «Про охорону земель» визначено, що громадяни, діяльність яких пов`язана з накопиченням відходів, зобов`язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Розміщення, збирання, зберігання, оброблення, утилізація та видалення, знешкодження і захоронення відходів здійснюються відповідно до вимог Закону України "Про відходи" та відповідно до вимог Закону України «Про управління відходами».
Функціонування вищевказаного комплексу супроводжується виділенням джерелом забруднення шкідливих речовин, рідких відходів у вигляді різної за своїм хімічним складом смолистої маси, сформованої внаслідок термічної обробки переважно твердих порід деревини. Недотримання ОСОБА_4 спеціальних правил поводження із відходами виробництва та неконтрольоване потрапляння їх впродовж тривалого періоду часу на поверхню ґрунту безпосередньо під зазначеним комплексом призвели до забруднення частини вищевказаної земельної ділянки площею 50 кв.м. шляхом значного збільшення концентрації вмісту певних шкідливих речовин у складі ґрунту.
Зокрема, безпосередньо на місці видимого забруднення обсяг виявленої шкідливої речовини у вигляді сульфатів сягає 863,7 мг/кг, в той час як гранично допустима концентрація може складати 160 мг/кг. Також, обсяг вмісту амонію сягає 53,3 мг/кг, що в 4 рази перевищує вміст зазначеної речовини у фонових пробах ґрунту (12,62 мг/кг).
Зазначені умисні дії ОСОБА_4 призвели до забруднення не передбачених для використання у вказаній діяльності земель сільськогосподарського призначення шкідливими для довкілля речовинами, відходами та іншими матеріалами, що, з огляду на обсяг перевищення нормативів речовин, створило небезпеку для довкілля.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.239 КК України – забруднення земель речовинами, шкідливими для довкілля внаслідок порушення спеціальних правил, що творило небезпеку для довкілля.
ІІ. Позиції учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав та дав показання про те, що дійсно розмістив на території земельної ділянки з кадастровим номером 5620480400:01:009:0021 в межах с.Балашівка, урочище «Поповщина» Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області піролізну піч та займався випалювання деревного вугілля, що призвело до забруднення землі. Права власності на вказану земельну ділянку чи права оренди він не має. У вчиненому щиро розкаявся, вказав, що розуміє фактичні обставини обвинувачення, добровільно їх визнає, а також йому зрозуміло, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положенням ч.3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор в судовому засіданні просила суд, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання своєї винуватості, дослідити докази з урахуванням вимоги ч.3 ст.349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого. 
Сторона захисту підтримала позицію прокурора щодо обсягу дослідження доказів згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи його особу доказів.
ІІІ. Призначення покарання
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,прийнявши до уваги, що ОСОБА_4 вперше притягується до відповідальності, його щире розкаяння.

Сторона захисту просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді штрафу, прийнявши до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. 
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно ч.4 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,відшкодування заподіяних збитків.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.
Згідно характеристики ОСОБА_4 за місцем проживання особа характеризується виключно позитивно.
Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Згідно ухвали слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2023 року було накладено арешт на піролізну піч та деревину.
На підставі наведеного, суд скасовує вказаний захід забезпечення кримінального провадження.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд –

У Х В А Л И В : 

ОСОБА_7  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.239 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
Арешт, що накладений згідно ухвали слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2023 року – скасувати.
Речові докази: піролізну піч та деревину породи сосна, осика, береза загальною кубомасою 5 метрів кубічних – залишити у користуванні власника.
Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя 	ОСОБА_1