КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2026 року м. Київ справа №320/58877/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу 
за позовом	Головного управління ДПС у Київській області	
до	Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)	
про	визнання протиправними та скасування постанов.,	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Головне управління ДПС у Київській області (далі по тексту - позивач, боржник) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.08.2024 ВП № 75707888 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.08.2024 ВП № 75707888 про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 402,96 грн.
Аргументуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення суду виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, а тому у відповідача відсутні підстави для прийняття оскаржуваних рішень.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024р. відкрито провадження у справі №320/58877/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою суд витребував від відповідача засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №75707888.
На виконання вимог ухвали суду від 16.12.2024р., відповідачем надано копію матеріалів виконавчого провадження №75707888.
Відповідач, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, копії матеріалів виконавчого провадження, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2024р. у справі №320/9791/22, адміністративний позов Кредитної спілки «Кредит - Експерт» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задоволено.
визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене листом Головного управління ДПС у Київській області №16748/6/10-36-18-09 від 07.07.2022 про невизнання як податкової звітності Звіту Кредитної спілки «Кредит-Експерт» про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2021 рік.;
зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області прийняти Звіт Кредитної спілки «Кредит-Експерт» про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2021 рік датою його фактичного отримання контролюючим органом - 08 квітня 2022 року;
визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області №1710284600293 від 29.12.2017 про виключення з 01 липня 2017 року Кредитної спілки «Кредит-Експерт» з Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024р. повернуто апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області у справі №320/9791/22.
11.06.2024р. Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 320/9791/22 про зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області прийняти Звіт Кредитної спілки «Кредит-Експерт» про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2021 рік датою його фактичного отримання контролюючим органом - 08 квітня 2022 року.
06.08.2024р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчуком Олександром Владиславовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №75707888.
Крім того, 06.08.2024р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боярчуком Олександром Владиславовичем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000, 00 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 402,96 грн.
Не погоджуючись із постановами про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження та вважаючи їх такими, що підлягають скасуванню, позивач, звернувся до суду.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404 -VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених закону випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1404-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частинами 1, 2 статті 18 Закону №1404-VIII, передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;
6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно — промислового комплексу державної форми власності», вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно — промислового комплексу державної форми власності»
Згідно з пунктом 1, 16, 22 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:
здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;
здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону №1404-VIII).
На підставі пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларації про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин 1-4 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Пунктом 1 частини 1 статті 42 Закону №1404-VIII, визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.
Крім того, пунктом 1 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2018 за №489/20802 (далі – Інструкція № 512/5) визначено, що ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону №1404-VIII, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону №1404-VIII.
У відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону №1404-VIII.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.
Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII, визначено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
З матеріалів справи вбачається, у спірних правовідносинах відсутні підстави, які б передбачали обов`язок державного виконавця не стягувати виконавчий збір.
Як вищезазначено, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боярчуком Олександром Владиславовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.
Того ж дня, прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн, як це передбачено нормами чинного законодавства. Крім того, також прийнято постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 402,96 грн.
Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів оскарження постанови державного про відкриття виконавчого провадження ВП №75707888 з виконання виконавчого листа №320/9791/22, виданого 11.06.2024р. Київським окружним адміністративним судом.
Враховуючи те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №75707888 не оскаржена, не скасована та є чинною, відповідачем правомірно в день відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.
Щодо посилань представника позивача про те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2024р. у справі №320/9791/22 виконано позивачем в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, у відповідності до його зобов`язальної частини, то суд зазначає, що ні матеріали справи, ні матеріали виконавчого провадження не містять доказів добровільного виконання позивачем рішення суду.
Доказів звернення позивачем із заявою до відповідача про фактичне виконання судового рішення у справі 320/9791/22 від 08.02.2024р., матеріали справи не містять.
Щодо витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій, який долучений позивачем до позовної заяви, суд зазначає, що в ньому не міститься інформація про прийняття Звіту Кредитної спілки «Кредит-Експерт» про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2021 рік датою його фактичного отримання контролюючим органом - 08 квітня 2022 року.
Крім того, доказів, щодо направлення даного витягу державному виконавцю, матеріали справи не містять, а також даний витяг сформовано 27.09.2024р., тобто після відкриття виконавчого провадження та прийняття оскаржуваних рішень. Відсутні відомості (відсутній підпис у витягу), щодо його отримання стягувачем.
З огляду на це, в матеріалах справи відсутня інформація, щодо добровільного виконання рішення суду, позивачем.
Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.
Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2020 року у справі №520/9144/18), від 17 вересня 2020 року у справа №640/16620/19, від 26 червня 2020 року у справі №360/3324/19.
Стосовно посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/20, то суд зазначає, що вона стосується правовідносин, які виникли під час дії попередньої редакції статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а тому висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду не можуть бути застосовані у даній справі.
Щодо постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, суд зазначає, що вони регулюються ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з примусового виконання рішень витрати виконавчого провадження, з яких суд не вбачає підстав вважати, що постанова державного виконавця від 06.08.2024р. про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в сумі 402,96 грн. є протиправною.
Позивач зазначає, що вона не містить зазначених видів витрат та суми таких витрат виконавчого провадження, однак з огляду даної постанови, дані твердження не підтверджується, оскільки вбачається, що загальна сума виконавчого провадження становить 402,96 грн., з яких: папір А4, 29*0,23=6,67 грн.; друк на принтері 29*0,23= 6,67 грн., оплата за користування ЄДРВП (відкриття ВП) 1*69=69грн. виконавчі дії 3*69 = 207,00грн. марка (рекомендований з повідомленням лист) 2*31грн.= 62 грн. марка (рекомендований лист) 1*15 грн. - 15 грн.. марка (простий лист), 4*8 грн. = 32 грн. конверт 7*0,66 грн. = 4,62 грн.
Будь-яких інших доводів позивачем всупереч ст.77 КАС України, стосовно протиправності саме постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження суду не наведено.
З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що постанови Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №75707888 від 06.08.2024р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000 грн. та стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 402, 96 грн., є правомірними та такими, що прийняті у межах та спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», а тому скасуванню не підлягають.
Інших доводів на обґрунтування своїх позовних вимог, що стосуються неправомірності дій відповідача при прийняті оскаржуваних постанов, позивачем не наведено.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку суду, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Київській області - відмовити повністю.
2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.