Рішення
ІмЕНЕм України

справа № 521/20952/25
провадження № 2/521/1884/26

15 січня 2026 року м. Одеса 
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Тарасюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона є інвалідом 2 групи, має ряд захворювань, її дохід складає лише пенсія, а відповідач є її сином, може надавати їй допомогу, але ухиляється від свого обов`язку.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до її смерті.
Позивач в судове засідання з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, справу розглянути без її участі.
Відповідач в судове засідання з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності.
Відповідно до ч. 5, 9 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.
Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц).
У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. 
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. 
Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено судам, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК ( 2947-14 ) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. 
Згідно із ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1  є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 2-18 ОА №075130.
Відповідно до виписки з рахунку  ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за період 01.10.2025-31.10.2025 року позивачу здійснено виплату пенсії Пенсійним фондом у розмірі 4408,56 грн..
Судом також встановлено, що позивач хворіє, має встановлені діагнози: остеохондроз поперекового відділу хребта, деформуючий спондилоартроз, грижа міжхребцевого диску на рівні L4-L5, бронхіальна астма, що підтверджується випискою-епікризом №24647, довідкою КНП «Чорноморська лікарня» ЧМР Одеського району Одеської області від 16.11.2022 року, висновком про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 30.05.2024 року КНП «Авангардівська амбулаторія загальної практики – сімейної медицини.
Отже, судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги.
З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.
При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача дитини, про що відповідач повідомив суд у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, враховуючи, що позивач є непрацездатною, страждає рядом хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і до смерті позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.
Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 202, 204, 205 СК України, ст. ст. 10, 12, 89, 141, 265, 354 ЦПК України, суд 
вирішив:
 
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 02 грудня 2025 року, і до її смерті.
Стягнути з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду державного бюджету судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк
15.01.26