ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4193/25 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 20.08.2024 по 04.03.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 20.08.2024 по 04.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з вересня 2024 припинив нарахування та виплату додаткову винагороду, визначену постановою КМУ № 168.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.11.2024 по 09.12.2024, з 07.01.2025 по 29.01.2025.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.11.2024 по 09.12.2024, з 07.01.2025 по 29.01.2025.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 року по справі № 620/4193/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 20.08.2024 року по 31.10.2024 року, з 10.12.2024 року по 06.01.2025 року, 30.01.2025 року по 04.03.2025 року скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 20.08.2024 року по 31.10.2024 року, з 10.12.2024 року по 06.01.2025 року, з 30.01.2025 року по 04.03.2025 року. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 20.08.2024 року по 31.10.2024 року, з 10.12.2024 року по 06.01.2025 року, 30.01.2025 року по 04.03.2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно довідок військово-лікарської комісії №267 від 03.06.2024, № 587 від 09.12.2024, виданих КП «Луцька центральна районна лікарня» Підгайцівської сільської ради поранення позивача, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, травма відноситься до тяжких, потребує тривалого лікування.
Згідно довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2025 №190 поранення позивача, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби,поранення відноситься до тяжких, потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Також в спірний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
- з 20.08.2024 по 09.09.2024, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 09.09.2024 №4506;
- з 09.09.2024 по 12.09.2024, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 5753;
- з 12.09.2024 по 09.12.2024, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 5860;
- з 07.01.2025 по 29.01.2025, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 164.
Згідно довідки-витягу від 26.05.2025 № 878 позивачу в лютому 2025 року було нараховано 393 548,39 грн додаткової винагороди, зокрема, за період з 03.07.2024 по 31.10.2024. Виплата вказаних коштів підтверджується формою ОК-7.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 20.08.2024 по 04.03.2025, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), пунктом 1-1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Пунктом 1-2 Постанови № 168 установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 11, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З аналізу пункту 1 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за періоди з 10.12.2024 по 06.01.2025 та з 30.01.2025 по 04.03.2025 суд вказав про те, що ним не встановлено перебування позивача на стаціонарному лікуванні.
Заперечення апелянта зводяться до того, що з 10.12.2024 по 06.01.2025 та з 30.01.2025 по 04.03.2025, він на підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, перебував у відпустці для лікування після травми, що підтверджується довідками військово-лікарської комісії №587 від 09.12.2024 та №190 від 29.01.2025.
Так, згідно виписки №5860 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 12.09.2024 року по 09.12.2024 року. 
Згідно виписки №164 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 07.01.2025 року по 29.01.2025 року.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №587 від 09.12.2024, діагноз: стан після санітарної ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки, ВХО ран нижніх кінцівок, некректомії, санаційної резекції лівої великогомілкової кістки, реампутації з формуванням ампутаційної кукси верхньої третини лівої гомілки, ВХО рани, нефректомії. аутодермопластики дефекту шкіри на ампутаційній куксі лівої гомілки. Травма тяжка. Поранення, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ №402 від 14.08.2008 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №190 від 29.01.2025, діагноз: наслідки мінно-вибухової травми, вогнепального осколкового наскрізного поранення лівої гомілки з травматичною ампутацією на рівні серединної третини лівої гомілки, вогнепального осколкового сліпого поранення ділянки лівого коліна з вогнепальними переломами верхнього полюсу наколінника та дистального мета епіфізу лівої стегнової кістки, вогнепальних осколкових сліпих поранень лівої кисті, голови, вогнепальних осколкових сліпого поранення лівого ока з важкою контузією. Травма тяжка. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб наказу МОУ №402 від 14.08.2008 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Судова колегія враховує відсутність у матеріалах справи наказів Військової частини НОМЕР_1 щодо надання ОСОБА_1 відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 10.12.2024 по 06.01.2025 та з 30.01.2025 по 04.03.2025.
Пунктом 11 статті 10-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Отже, Законом № 2011-ХІІ передбачено, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися, зокрема, відпустки у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але додаткова винагорода, розмір якої збільшується до 100 000 гривень, виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за підтвердженням таких обставин: 
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини; 
- перебуванням військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної") комісії.
Право особи на отримання додаткової винагороди за Постановою КМ України №168 у даному випадку пов`язується з: 
- наявністю у військовослужбовця поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини; 
- перебуванням військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з п. 6.12 Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 року №402 на підставі постанови ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцям на 30 календарних днів.
Відповідно до пункту 7 Окремого доручення №912/3/29 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України надаються висновки про ступінь важкості поранення, травми для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Таким чином, висновки військово-лікарської комісії можуть слугувати лише підставою для надання відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів, проте не засвідчують означений факт.
Керуючись наведеним, доводи апелянта в даній частині не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.
В частині позовних вимог за період з 20.08.2024 по 31.10.2024, матеріалами справи підтверджується, що Військовою частиною НОМЕР_1 нараховувалася та виплачувалась додаткова винагороди ОСОБА_1 у розмірі 100 000 гривень за періоди, підтверджені медичною документацією, зокрема з 03.07.2024 по 31.10.2024, що не заперечується відповідачем.
Так, згідно довідки-витягу від 26.05.2025 № 878 ОСОБА_1 в лютому 2025 року було нараховано 393 548,39 грн додаткової винагороди, зокрема, за період з 03.07.2024 по 31.10.2024. Виплата вказаних коштів підтверджується формою ОК-7 (а.с. 38, а.с. 87). 
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, та не підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

Т.Р. Вівдиченко