Справа № 524/15074/25
Провадження №2-а/524/8/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2026 року 
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого судді – Ковальчук Т. М.
за участю секретаря судових засідань – Воблікової І. О.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив: скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 6167096 від 17 листопада 2025 року, винесеної інспектором 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Остапович Оленою Вікторівною, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП); притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом національної поліції України інспектора 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Остапович О. В.; встановити другу особу працівника поліції зі складу патруля, який також приймав безпосередню участь в діях описаних в справі, та притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом національної поліції України. 
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, зазначив, що обставинами справи є рух транспортного засобу в межах дії знаку, але згідно з Правилами дорожнього руху (далі – ПДР) дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не забороняє рух взагалі в зоні дії знаку, а лише забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Тобто згідно з викладеними у постанові обставинами позивач не допустив порушень ПДР та не має бути притягнений до відповідальності. Також зауважив, що до початку розгляду справи лейтенант поліції Остапович О. В. не сприймала його заперечення щодо нерозуміння суті правопорушення, його посилання на те, що він дорожнього знака 2.2 не бачив, доказів вчиненого ним правопорушення не надала. Також під час розгляду справи йому були зачитані його права згідно зі статтею 268 КУпАП, але реального права скористатися ними не надано; після зачитаних прав згідно зі статтею 268 КУпАП та його відповіді про те, що йому зрозумілі його права, інспектор негайно оголосила про закриття справи, чим сама порушила оголошені права; через декілька хвилин йому було вручена постанова з вимогою підписати в графі 8 та графі 9.
Окрім того, позивач з`ясовував, що за вказаною в оскаржуваній постанові адресою дійсно знаходиться табличка, яку працівники поліції могли прийняти за дорожній знак 2.2. Однак, за його доводами, вона не відповідає наведеним у пункті 8.21 ПДР вимогам. Зокрема, табличка, яка знаходиться за вказаною адресою, не відповідає діючим національним стандартам, а саме вигоріла, неможливо визначити її колір, має незрозумілі вертикальні чорні лінії, напис прочитати майже не можливо, світловідбивного шару не має, а значить не є дорожнім знаком 2.2 та не є видимою на відстані не менше 100 метрів за напрямком руху. Фото зроблене в день близько 15:08 17 листопада 2025 року з відстані приблизно 20 метрів, а він рухався в абсолюно темну пору доби під час вимкненого вуличного освітлення. Ураховуючи наведене, позивач посилається на відсутність з його боку правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, тому вважає, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Також ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції в темну пору доби на неосвітлених та безлюдних вулицях своїми діями, переслідуючи його на автомобілі без увімкнених проблискових маячків, викликали у нього невиправдане хвилювання за своє життя та здоров`я, стрес та моральні страждання. Такі дії працівників поліції він вважає незаконними та недопустимими, тому з метою запобігання подібних випадків у подальшому вважає за необхідне притягнути працівників поліції, які допустили таке правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою від 24 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він, посилаючись на необґрунтованість доводів позивача та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, зокрема, зазначив, що 11 листопада 2025 року інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Остапович О. В. винесла постанову серії ЕНА № 6167096 від 17 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та наклала стягнення у сумі 340,00 грн за те, що водій цього дня близько 05 год 29 хв, керуючи транспортним засобом «Fiat Tempra» номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчуці на вул. Богаєвського, 68, не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги пункту 8.4 ПДР, та що підтверджується відеозаписом службового реєстратора № 7455. Так, на цьому відео зафіксовано, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» за вказаною вище адресою в час та місці, які вказані в оскаржуваній постанові, видно учасникам дорожнього руху, як у світлу, так і темну пору доби, будь-якими перешкодами від учасників дорожнього руху не закритий. Доводи позивача щодо невідповідності цього знака вимогам спростовуються відеозаписом службового реєстратора № 7455. При цьому просить врахувати, що в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ, натомість, водій під час керування автомобілем зобов`язаний дотримуватися вимог ПДР. Оскільки під час руху на вул. О. Богаєвського, 68 в м. Кременчуці ОСОБА_1 не виконав вимог дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», вимога працівників поліції щодо зупинки цього транспортного засобу була правомірною. На місці зупинки працівники поліції в порядку статті 279 КУпАП повідомили водія про невиконання ним вимог дорожнього знака; під час з`ясування обставин справи водій не заперечував невиконання ним наведених вимог, письмові пояснення не надав, клопотань не заявляв, будь-яких доказів дотримання ним вимог ПДР на місці розгляду справи не надав; останнього було також повідомлено про розгляд справи, роз`яснено його права, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу; позивач власноруч підписав оскаржувану постанову. Постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення, останньому видано її копію. Окрім того, відповідач, посилаючись на положення частини третьої статті 286 КАС України, зауважує, що вимога позивача про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції також не підлягає задоволенню.
У запереченні на відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 зазначає, що відеодоказ з встановленого в службовому автомобілі реєстратора 7455 йому не було надано для ознайомлення ні на місці скоєння правопорушення, ні під час розгляду позовної заяви, чим порушено його права. Так, зазначає, що у відзиві стверджується, що на цьому відеозаписі зафіксовано, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДР України на вул. О. Богаєвського, 68 в м. Кременчуці в час та місці, які зазначені в оскаржувальній постанові, видно учасникам дорожнього руху, як у світлу так і темну пору доби, будь-якими перешкодами від учасників дорожнього руху не закритий. Це твердження позивач вважає помилковим, тому що в час та місці, які зазначені в оскаржуваній постанові, йдеться виключно про темну пору доби. Кут та освітлення предметів навколо під час ведення відеозапису не відповідає тому куту та освітленню, під яким позивач міг бачити табличку, схожу на дорожній знак 2.2. Зазначене, за доводами позивача, підтверджується наданою ним фототабличкою вдень, яка не відповідає вимогам ПДР України та Національному стандарту України ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування». Позивач стверджує, що на цих фото видно, що табличка встановлена за адресою вул. О. Богаєвського, 68 в м. Кременчуці не схожа на дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та дорожнім знаком не являється. Зокрема, деякі буквені символи, які повинні бути на знаку, а саме літера Т – не читабельна, літера Р – майже не читабельна, колір внутрішньої облямівки таблички визначити неможливо, світлоповертальне покриття таблички відсутнє, зовнішня облямівка присутня не на всій табличці, на табличці присутні лінії темного кольору, які суперечать визначенню дорожнього знака 2.2. Ураховуючи наведене, позивач посилається, що ніяким чином не міг сприйняти табличку за дорожній знак 2.2. Окрім того, позивач просить суд взяти до увагу той факт, що водій автомобіля патрульної поліції під час патрулювання задля фіксації правопорушення створив передумови скоєння цього правопорушення, відволікши на себе увагу позивача шляхом переслідування, а потім у порушення вимог ПДР розмістив автомобіль на перехресті внутрішніх доріг гаражного кооперативу без увімкнених проблискових маячків у темну пору доби (були увімкнені лише передні ходові вогні), чим створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху. На підтвердження вищезазначеного, позивач долучив скріншоти з Google Map (додатки) зі схемою розміщення автомобіля патрульної поліції під час фіксації правопорушення, зазначеного в оскаржувальній постанові.
Позивач звернувся до суду із заявою про проведення засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача просила проводити судове засідання без технічної фіксації.
Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 частини першої статті 35 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункти 8 та 11 частини першої статті 23 цього Закону).
11 листопада 2025 року інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Остапович О. В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6167096 від 17 листопада 2025 року серії, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11 листопада 2025 року о 05:29:00 на вул. О. Богаєвського, 68, керуючи транспортним засобом, водій не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» (а саме, здійснив рух в зоні дії знака), чим порушив вимоги пункту 8.4 ПДР – порушення вимог дорожніх знаків.
За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У ПДР визначено, що знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 – транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
На підтвердження факту вчинення правопорушення відповідач надав відеозапис з службового реєстратора № 7455, з якого вбачається, що інспектори здійснили зупинку транспортного засобу ««Fiat Tempra» номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчуці на вул. Богаєвського, 68 під керуванням позивача, який не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». 
Суд критично оцінює трактування позивачем викладених в оскаржуваній постанові обставин як підставу для звільнення його від відповідальності, посилаючись на помилкове зазначення в оскаржуваній постанові змісту вчиненого ним порушення ПДР, як рух транспортного засобу в межах дії знаку, а не проїзд без зупинки. Так, зі змісту пункту 5 цієї постанови вбачається, що, керуючи транспортним засобом, водій не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме, здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4 ПДР – порушення вимог дорожніх знаків, що в контексті наведеного пункту ПДР є достатнім для розуміння суті зазначеного порушення ПДР та не допускає його неоднозначного тлумачення.
Посилаючись на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не зазначив у чому саме полягають такі порушення, зокрема, якими саме правами він не зміг скористатися та які його права були порушені інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому суд зауважує щодо безпідставності посилання позивача на те, що відеодоказ з встановленого в службовому автомобілі реєстратора 7455 йому не було надано для ознайомлення ні на місці скоєння правопорушення, ні під час розгляду позовної заяви, оскільки останній правом участі у судовому засіданні не скористався, натомість, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. 
Твердження позивача щодо невідповідності дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» діючим національним стандартам спростовуються відеозаписом зі службового реєстратора № 7455, доданим відповідачем до відзиву на позовну заяву, з якого вбачається, що цей знак є червоним восьмикутником, що є характерним саме для цього знаку, на ньому міститься напис «STOP». При цьому незадовільний стан кольору цього знака, вертикальні чорні лінії на ньому, на які посилається позивач, не створювали реальних перешкод для ідентифікації цього знака як «Проїзд без зупинки заборонено» та врахування його вимог під час руху транспортного засобу.
Водночас суд враховує доводи представника відповідача про те, що відповідність/невідповідність дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», розташованого у м. Кременчуці на вул. Богаєвського, 68, вимогам ДСТУ, не є предметом розгляду цієї справи.
Факт переслідування позивача працівниками поліції також не підтверджено під час розгляду цієї справи.
Пунктом 1 частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності
Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в тій мірі, коли не виникає жодного розумного сумніву у висновках поліцейського про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.
За змістом пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 
Таким чином, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення ДТП та їх наслідків, суд приходить до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою статті 122 КУпАП, а тому підстави для задоволення позовних вимог, в межах їх доводів, відсутні.
Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-244, КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук