Справа № 645/682/26
Провадження № 1-кп/645/310/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м.Харкові у спрощеному провадженні (порядку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 12026226220000001 від 01.01.2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Харкова, українця, громадянина України, українеця, який має не закінчену вищу освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особи з інвалідністю ІІ-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,- 

в с т а н о в и в:

23.12.2025, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час у коридорі вказаного будинку зустрів свого сусіда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними стався словесний конфлікт. Після цього ОСОБА_4 прослідував до вбиральні, щоб помити голову в умивальнику. У цей час у ОСОБА_3 , на ґрунті неприязного ставлення до ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення йому тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, зайшов до вбиральні, підійшов ззаду до ОСОБА_4 та наніс удар правою ногою у бік попереку останнього, відреагувавши на це, ОСОБА_4 повернувся. В подальшому ОСОБА_3 наніс удар правою рукою у бік лівої скроні потерпілого, після чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та розвернувся до раковини, схопив раковину обома руками. В цей момент ОСОБА_3 наніс потерпілому кулаками обох рук 3-4 удари у бік потилиці. Втративши рівновагу ОСОБА_4 впав на підлогу. Опинившись на спині на підлозі ОСОБА_4 намагався відштовхнути від себе ОСОБА_3 , але останній підійшов до потерпілого з правої сторони та почав наносити хаотичні удари кулаками обох рук у бік голови ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 з правого боку та лівою ногою наніс один удар у бік правої скроні потерпілого, а один удар у бік правого плеча. Після чого ОСОБА_3 відійшов від ОСОБА_4 , в цей момент ОСОБА_4 підвівся та вирішив залишити вбиральню. ОСОБА_3 послідував за ним. Виходячи з вбиральні ОСОБА_3 схопив потерпілого за сорочку, але через те, що сорочка була розстібнута, ОСОБА_4 з неї висковзнув, присів на напівприсядки та у такому положенні намагався покинути вбиральню, але ОСОБА_3 наніс удар ногою у бік потилиці ОСОБА_4 .
Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій скроневій ділянці, синця в області зовнішнього кута лівого ока, синця у правій скронево-тім`яній області, синця у лобно-тім`яній ділянці на тлі якого є садно невизначеної форми, синця на верхньому віці правого ока на тлі якого до зовні віка мається садно довгастої форми, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09/23-С/2026 від 10.01.2026 за ступенем тяжкості викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_5 , захист якого здійснювала захисник – адвокат ОСОБА_6 , подав заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі; ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.
Потерпілий ОСОБА_7 також подав заяву, в якій він зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження.
Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він не судимий, в силу ст. 89 КК України, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має інвалідність ІІ групи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України встановлені такі види покарання: штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.
Із змісту ч. 2 ст. 53 КК України вбачається, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Частиною 1 ст. 57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.
Проте матеріали кримінального провадження не містять відомостей про офіційне місце роботи обвинуваченого, який має інвалідність ІІ групи. 
Таким чином, враховуючи матеріали кримінального провадження, в даному випадку суд, задля дотримання вимог матеріального закону, може призначити обвинуваченому лише покарання у вигляді штрафу, розмір якого складає від 30 (510,00 грн) до 50 (850,00 грн) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин. 
Відповідно до положень ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.
Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу (ч. 2 ст. 53 КК України). 
На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, який має інвалідність ІІ групи, не судимий, в силу ст. 89 КК України, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень. 
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Цивільній позов по справі не заявлено.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 373, 374 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу, в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів громадян, тобто у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що згідно п.п. 9, 11, 12 розділу ІІІ Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засудженому призначено штраф із розстрочкою виплати певними частинами, він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, що встановлені судовим рішенням. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі якщо засуджений не сплатив штраф у місячний строк, або якщо судом було відмовлено у задоволенні подання про розстрочку виплати штрафу, або у разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати у строк виплати чергового платежу уповноважений орган з питань пробації через один місяць після закінчення строку сплати штрафу або чергового платежу звертається до суду, який виніс судове рішення, із заявою про видачу виконавчого листа (додаток 7). У разі повернення органом державної виконавчої служби виконавчого листа у зв`язку з неможливістю стягнення штрафу орган пробації вносить до суду подання (додаток 8) про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Суддя       ОСОБА_1