П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/22313/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
20 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 27.08.2024 №063550006328 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII 28.02.1991 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2024 про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням викладених судом висновків.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем - ГУ ПФУ в Житомирській області, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини справи.
Позивач після досягнення 52-ти річного віку звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення розгляд заяви здійснено ГУПФУ в Миколаївській області за принципом екстериторіальності, за результатами розгляду якої прийнято рішення №063550006328 від 27.08.2024 про відмову у її задоволенні з підстав недосягнення необхідного віку.
Про зміст прийнятого рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №0600-0216-8/110987 від 30.08.2024.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні їй пільгової пенсії, звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до приписів ст. 308 КАС України, судова колегія надає оцінку лише в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
При цьому, умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-XII.
Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років - 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років
Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
При цьому, в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).
Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років та у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Отже, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 4 роки та у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років.
При цьому, зменшення пенсійного віку на 9 та 6 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 2 чи 3 роки відповідно встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986; 2) проживання щонайменше 2 роки та 3 роки відповідно, станом на 01.01.1993 є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 1 рік та 2 роки проживання, роботи.
Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи на вказаних територіях, що зазнали радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 щонайменше 2 та 3 роки відповідно.
Як свідчать матеріали справи, спір у даній справі виник з приводу недосягнення позивачкою необхідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії відповідно до положень ст.55 Закону №796-XII.
Як свідчить зміст довідки Словечанської сільської ради №396 від 15.08.2024 позивачка постійно проживала в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26.04.1986 по 28.08.1989 у та з 12.04.1990 по 27.10.1990 була зареєстрована та постійно проживала у селі Червоносілка Коростенського (Овруцького) району Житомирської області.
При цьому, ГУ ПФУ у Миколаївській області не зарахувало позивачці до періоду проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 12.04.1990 по 27.10.1990 в с.Червоносілка Коростенського району Житомирської області, та не зарахувало період навчання, зокрема, з 12.04.1990 по 30.06.1990 в Головинському СПТУ-2 с. Головине, згідно з дипломом НОМЕР_1 від 30.06.1990, оскільки с. Головине не відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.
За висновками ГУ ПФУ у Миколаївській області, позивачці зараховано період проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 - 03 роки 08 місяців 0 днів та період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 02 роки 02 місяці 04 дні.
Водночас, при визначенні періоду проживання у зоні гарантованого добровільного ГУ ПФУ у Миколаївській області, враховуючи довідку Словечанської сільської ради №955 від 16.08.2024, дійшло висновку, що такий становить 33 роки 09 місяців 20 днів (з 28.10.1990 по 16.08.2024).
У той час, як вже зазначалося, період проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26.04.1986 по 28.08.1989 та з 12.04.1990 по 27.10.1990 в с.Червоносілка Коростенського району Житомирської області зарахований за виключенням навчання в Головинському СПТУ-2 с. Головине, який територіально не відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.
При цьому, судова колегія не надає оцінку висновкам суду першої інстанції в даній частині позовних вимог, оскільки останні не є предметом апеляційного оскарження позаяк залишенні судом першої інстанції без задоволення. 
Враховуючи викладене, позивачкою підтверджено у період проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993, який становить 03 роки 08 місяців 0 днів (з 26.04.1986 по 28.08.1989, з 01.07.1990 по 27.10.1990).
Тобто, враховуючи встановлені обставини справи суд першої інстанції підставно дійшов висновку, що підлягає встановленню початкова величина зниження пенсійного віку позивачці, як особі, яка постійно проживала або постійно працювала у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період у розмірі 4 років. Крім того, період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення становить, який становить 33 роки 09 місяців 20 днів (з 28.10.1990 по 16.08.2024), в тому числі станом на 01.01.1993 - 02 роки 02 місяці 04 дні.
При цьому, доводи відповідачів про відсутність у позивача підтвердженого необхідного періоду проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення та зоні гарантованого добровільного відселення, спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, позивачка з 21.01.1991 по теперішній час постійно проживала та була зареєстрована в с.Тхорин, Коростенського району, Житомирської області.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106 с.Тхорин, Коростенського району, Житомирської області належить до зони гарантованого добровільного відселення.
Аналізу названих документів діє підстави для висновку, що позивачка проживала у період з 26.04.1986 по 28.08.1989, з 01.07.1990 по 27.10.1990 у зоні безумовного (обов`язкового відселення (03 роки 08 місяців 0 днів), а у період з 28.10.1990 по 16.08.2024 у зоні гарантованого добровільного відселення.
При цьому, слід врахувати, що відсутність норми права, яка б врегульовувала порядок сумування періодів проживання в різних зонах радіоактивного забруднення не може впливати на право позивача щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ .
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на користування пільгами та призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за додатковою умовою.
З урахуванням наведеного, рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 27.08.2024 №063550006328, в цій частині є протиправним.
Щодо не зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача з 16.08.1999 по 31.12.2003 в дитячому садку, то судова колегія оцінку вказаній обставині не надає, оскільки остання не є предметом апеляційного оскарження
Щодо призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закон №796-ХІІ та здійснення виплати такої з моменту звернення, то судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення, а суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.
За матеріалами справи відслідковується, що підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах слугувало, на думку відповідачів, недосягнення необхідного віку для призначення пільгової пенсії, однак суд першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність у позивачки права на користування пільгами встановленими Законом №796-ХІІ та необхідності зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за додатковою умовою.
Відтак, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розгляду подану заяву з урахуванням викладених судом висновків.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.