ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 320/10545/24
адміністративне провадження № К/990/5242/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів - Єресько Л.О.,
Жука А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 (головуючий суддя - Парненко В.С.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 (головуючий суддя - Карпушова О.В., судді - Кобаль М.І., Файдюк В.В.)
у справі № 320/10545/24
за позовом ОСОБА_1 
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 
третя особа - ОСОБА_2 ,
про визнання протиправними дій, скасування повідомлення, 

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - ОСОБА_2 , в якому просив:
- визнати протиправні дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови у повідомленні від 16.10.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і залишення без виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у справі № 640/21047/20, ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі № 640/21047/20 з порушенням норм статті 129-1 Конституції України;
- скасувати повідомлення від 16.10.2023 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та залишення без виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у справі № 640/21047/20 і ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі № 640/21047/20.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач указує, що повідомлення відповідача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, без виконання судового рішення є протиправним, яке позбавляє права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заміну стягувача у виконавчому провадженні і порушує статтю 129-1 Конституції України. Такі дії відповідача, як зазначає позивач, є перешкодою для стягувача ОСОБА_2 і правонаступника ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення у справі № 640/21047/20 та повернення коштів у розмірі 84 649 грн 17 коп. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та скасування повідомлення відмовлено.
4. При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у випадку винесення постанови про закінчення виконавчого провадження щодо виконавчого листа, такий виконавчий лист не підлягає повторному пред`явленню. Факт заміни стягувача у виконавчому листі після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не змінює заборони, встановленої статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання. З цих підстав судами попередніх інстанцій не встановлено порушення законодавства в діях відповідача в частині прийняття повідомлення від 16.10.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
Короткий зміст касаційної скарги та її обґрунтування
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, задовольнити позовні вимоги. 
6. Підстави, на яких подана касаційна скарга, скаржник вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи посилання на указану норму процесуального закону, позивач зазначає про застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14, від 18.01.2022 у справі № 34/425. 
7. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначає, на ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 на підставі ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у справі № 640/21047/20, поширюється законна сила рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2020 у справі № 640/21047/20 з усіма правовими наслідками. За позицією скаржника, заміна сторони правонаступником може бути проведена на будь-якій стадії виконавчого провадження. 
Позиція інших учасників справи
8. Відповідач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
9. Ухвалою Верховного Суду від 24.02.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 . 
10. Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2026 клопотання ОСОБА_1 про заміну сторони у справі № 320/10545/24 задоволено частково. Замінено відповідача у справі № 320/10545/24 - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) його правонаступником - Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
11. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2020 у справі № 640/21047/20 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.
12. Окружним адміністративним судом міста Києва 02.04.2021 видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
13. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 640/21047/20, виданого 02.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
14. Згідно даних АСВП встановлено, що при попередньому перебуванні виконавчого документа на виконанні державним виконавцем вчинено наступні дії.
14.1. Державним виконавцем 31.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою боржнику надано десятиденний строк для виконання рішення суду.
14.2. З огляду на те, що рішення суду не виконано боржником без поважних причин, державним виконавцем 26.07.2021 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн та встановлено десятиденний строк для виконання рішення суду та зазначеної постанови державного виконавця.
14.3. Державним виконавцем 19.11.2021 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі.
14.4. Державним виконавцем 18.07.2022 направлено до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві подання про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.
14.5. Керуючись пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» 18.07.2022 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого документа.
15. На виконання до відділу надійшов виконавчий лист № 640/21047/20, виданий 02.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
16. Державним виконавцем 01.09.2023 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено, що відповідно до вимог пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено та оригінал виконавчого документа направлено на адресу суду, а відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
17. На виконання до відділу повторно надійшов виконавчий лист № 640/21047/20, виданий 02.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум. 
18. Державним виконавцем 16.10.2023 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено, що відповідно до вимог пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено та оригінал виконавчого документа направлено на адресу суду, а відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно відомостей, що містяться в АСВП та відмітки на виконавчому документі, при попередньому перебуванні вищезазначеного виконавчого документа на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державним виконавцем було винесено відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18.07.2022, керуючись пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», дана постанова є чинною та в судовому порядку не оскаржувалася.
19. Зазначені повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання були направлені ОСОБА_1 , який являється належним представником ОСОБА_2, які були повернуті на адресу відділу 25.12.2023 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
20. Дані повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу були вручені 03.01.2024 ОСОБА_1 особисто під підпис та акт державного виконавця від 03.01.2024.
21. Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду у справі № 640/21047/20 від 11.05.2023 замінено сторону виконавчого провадження на ОСОБА_1 .
22. На виконання до відділу вчетверте надійшов виконавчий лист № 640/21047/20, виданий 02.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
23. Державним виконавцем 25.01.2024 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
24. Не погоджуючись із повідомленням від 16.10.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)
25. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. За правилами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню
27. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»). 
28. Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
29. Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
30. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). 
31. За правилами пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
32. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»). 
33. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
34. Частинами першою-третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
35. За приписами частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
36. Відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
37. За правилами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
38. Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу правомірності винесення відповідачем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.10.2023.
39. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд виходить із такого.
40. У цій справі судами попередніх інстанцій установлено, що оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено державним виконавцем на підставі того, що державним виконавцем в ході виконання судового рішення у справі № 640/21047/20, на підставі виконавчого листа № 640/21047/20, виданого 02.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, вчинено всі необхідні дії, передбачені статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим державним виконавцем на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» 18.07.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого документу. 
41. Враховуючи, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, Верховний Суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що у випадку винесення постанови про закінчення виконавчого провадження щодо виконавчого листа, такий виконавчий лист не підлягає повторному пред`явленню.
42. Разом із цим Закон України «Про виконавче провадження» передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
43. З матеріалів справи установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження позивачем не оскаржувалася. 
44. За таких обставин Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій відповідача щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.10.2023. 
45. Посилання позивача на неврахування судами висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14, від 18.01.2022 у справі № 34/425 є помилковим, оскільки у вказаних постановах Великою Палатою Верховного Суду досліджувалося питання щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження, зокрема, і після закінчення виконавчого провадження. 
46. Натомість у межах розгляду цієї справи не є спірним неможливість заміни сторони правонаступником після закінчення виконавчого провадження. 
47. Навпаки, суди попередніх інстанцій звернули увагу позивача на те, що заміна стягувача у виконавчому листі є підставою для звернення позивача з вимогою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18.07.2022.
48. Враховуючи наведене, Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
49. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки щодо розподілу судових витрат
50. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі № 320/10545/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж. М. Мельник-Томенко 

Судді Л.О. Єресько 

А.В. Жук