Справа № 141/926/25
Провадження № 2/141/18/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року      с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області, в складі головуючого судді: Демченко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява від представника ТОВ «Споживчий центр» (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 44800,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтован ітим, що 18.02.2025 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір (оферти) № 18.02.2025-100002214 в електронній формі. Позичальнику надані грошові кошти у розмірі 15000 грн з встановленим строком користування 217 днів, які відповідач зобов`язався повернути у встановлений в Кредитному договорі строк, сплатити проценти, комісію(ї) (якщокомісія (ії) встановлена(і) договором).
Оскільки відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем, яка на момент подання позовної заяви становить 44800,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18600,00грн заборгованість за процентами; 1000,00 грн – комісія, пов`язана з наданням кредиту; 2700,00 – додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 7500,00 грн – неустойка. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 13.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник позивача та позивач копію ухвали суду отримали 14.11.2025. Клопотань та заяв не подавали.
Відповідачу копію ухвали суду та копію позовної заяви з додатками було надіслано за адресою його місця реєстрації, але поштове відправлення було повернуто з відміткою про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до п.5 ч.6 ст.272ЦПК України днем вручення ухвали суду є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, подібна відмітка дає обґрунтовані процесуальні підстави для підтвердження факту належного повідомлення сторони у справі.
В зв`язку з викладеним та керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановивтакі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:
18.02.2025 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Споживчий центр» Кредитний договір № № 18.02.2025-100002214, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), Заявки кредитного договору, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору та Інформаційного повідомлення позичальника, які підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 757. Договір укладений в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов кредитного договору № 18.02.2025-100002214 від 18.02.2025 Позичальнику надається кредит на таких умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 18/02/2025; 2. Сума кредиту: 15000 грн 00 коп. 3. Строк, на який надається кредит - 217 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 22.09.2025; 5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. 6. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 7. Процентна ставка "Економ" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 9% від суми кредиту та дорівнює 1350 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 9. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 1350 грн. Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-0145.
Ст. 3 Закону України «Про електроннукомерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, змінуабо припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечу єідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
З наданої суду довідки ТОВ «Універсальні платіжн ірішення» №195-2710 від 27.10.2025 вбачається, що18.02.2025 успішно виконано платіж у сумі 15000,00 грн. Кошти зараховані на картковий рахунок №  НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 657318336, призначення платежу: видача за договором кредиту №18.02.2025-100002214, що підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Згідно з довідкою- розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 18.02.2025-100002214 від 18.02.2025 позичальнику ОСОБА_1 нараховано заборгованість у загальній сумі 44800,00грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 18600 грн - заборгованість за процентами, які нараховані за період з 18.02.2025 по 22.09.2025; 1000 грн - комісія за надання кредиту; 2700 грн - комісія за обслуговування кредиту; 7500 грн- неустойка.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що Позивач частково сплатив заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме 5 000,00 грн 14.03.2025 року, яку Позивач врахував при складенні розрахунку.
Щодо позовних вимог в частині заборгованості за основною сумою боргу та процентами суд зазначає:
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільногозаконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 заперечував наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Споживчий центр» або оспорював їх розмір, натомість Позивач довів існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтвердив факт отримання позичальником кредитних коштів.
Статтею 629 ЦК України встановлено, щодоговір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд бере до уваги наданий Позивачем розрахунок розмірузаборгованості за тілом кредиту і нарахованими процентами як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості, зокрема контррозрахунку, відповідач не надав.
Оскільки відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, суд вважає, що з врахуванням часткової сплати відповідачем суми заборгованості, позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором з урахуванням основного зобов`язання (тіла кредиту) та нарахованих процентів в сумі 33600,00грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 1000,00 грн та комісією за обслуговування кредиту в сумі 2700,00грн:
Кредитним договором № 18.02.2025-100002214 від 18.02.2025 передбачено сплата позичальником комісій за надання кредиту та за обслуговування кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першо їстатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язковіплатежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Отже, законом передбачено право банку чи іншої фінансової установи–кредитодавця, встановлювати в договорі і вимагати сплати від позичальника комісій за додаткові та супутні послуги, пов`язані, зокрема, з наданням кредиту.
Водночас встановлення комісії за дії, які не є послугою, суперечить положенням закону.
В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, що надаються позивачу та за які кредитодавцем встановлена комісія за надання кредиту.
В позовній заяві позивач зазначає, що комісія за надання кредиту встановлена у зв`язку з наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу.
Однак з матеріалів справи не вбачається наявність інших варіантів отримання позичальником обумовленої договором суми кредиту, і те, що саме позичальником було обрано той варіант, який передбачає необхідність здійснення кредитодавцем додаткових дій чи понесення додаткових витрат.
Суд приходить до висновку, що перерахування коштів позичальнику на рахунок з використанням стороннього сервісу є реалізацією обов`язку банку з надання коштів у кредит, який він взяв на себе за умовами кредитного договору, що і складає суть діяльності кредитодавця як фінансової установи. Тобто витрати кредитодавця на залучення сторонніх сервісів є звичайними витратами його господарської діяльності, а перерахування позичальнику коштів з залученням сторонніх сервісів не може розглядатись як послуга.
Позивачем до складу позовних вимог включена також додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з п.9 заявки, яка є частиною кредитного договору, комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
В договорі не конкретизовано, що саме входить до інформаційної підтримки позичальника, інформування, консультаційних та інших послуг, які зазначені в п.9, не визначені їх періодичність та обсяг.
Інші наведені позивачем у договорі складові обслуговування кредитної заборгованості за своєю суттю є не додатковими чи супутніми послугами, натомість є елементами організації та супроводу виконання кредитного договору, тобто діями, що здійснюються кредитодавцем у межах реалізації власних прав та виконання власних обов`язків за договором.
Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів фактичного надання відповідачу будь-яких послуг.
ВП ВС у постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 зазначив, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату за дії, які не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам самого банку.
Також, колегія суддів ВП ВС у постановах від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Таким чином, вимоги про стягнення комісій за надання і обслуговування кредиту є недоведеними і задоволенню не підлягають.
Щодо позовнихвимог в частинізаборгованості за неустойкою, суд зазначає:
Законом України «Про споживче кредитування» передбачена можливість застосування до споживача неустойки у виді штрафу або пені.
Законом України «Про споживче кредитування» передбачена можливість застосування до споживача неустойки у виді штрафу або пені, при цьому відповідно до ст.1 Закону ці терміни вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України.
Ст.549 ЦКУ визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Отже, умова кредитного договору щодо нарахування неустойки в розмірі 225,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання суперечить закону і в силу ч.5 ст.12 Закону є нікчемною.
Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальникубуло надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України).
У п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 зроблено правовий висновок, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, а не п. 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає заборгованість в сумі 33600,00 грн, яка виникла з кредитного договору № 18.02.2025-100002214 від 18.02.2025.
Згідно з частиною 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розмірузадоволених позовних вимог, отже, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі1816,80 грн.
Керуючисьст.ст. 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за кредитним договором № 18.02.2025-100002214 від 18.02.2025 в розмірі 33600,00 грн (тридцять три тисячі шістсот гривень 00 копійок).
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору в розмірі 1816,80 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першо їінстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженоювідповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І.В. Демченко