ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 358/293/25 Головуючий у І інстанції - Тітов М.Б.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П. 
суддів: Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Богуславського районного суду Київської області від 31 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зеленської Світлани Василівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовною заявою до Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зеленської Світлани Василівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді 340 грн штрафу за ч. 1 ст.122 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року, винесену Інспектором ДПП Зеленською С.В., а провадження закрити;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України виключити з інформаційних баз МВС інформацію про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді 340 грн штрафу, згідно постанови серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року.
Позов обґрунтований тим, що 30 вересня 2024 року через застосунок «ДІЯ» Позивач дізнався про притягнення його до відповідальності за вчинення 29 вересня 2024 року адміністративного правопорушення, пов`язане з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, більш як на двадцять кілометрів на годину автомобілем AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський, згідно постанови серії 4АВ № 7604985. Вказана постанова Позивачу була надіслана 20 лютого 2025 року, що підтверджується листом Департаменту патрульної поліції.
Також, Позивачем наголошено, що даного правопорушення він не вчиняв, та у вказаний час взагалі не перебував на вказаній автодорозі, і не керував автомобілем AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки перебував у м. Богуслав Київської області на відновленні після медичної операції, що підтверджується випискою № 3600 із медичної картки амбулаторного хворого від 27 вересня 2024 року.
Крім того, автомобіль AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , ще 14 вересня 2024 року вибув із фактичного володіння та користування Позивача згідно довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А.
Після отримання інформації про притягнення Позивача до відповідальності, в телефонному режимі звернувся до особи , якій вказаний автомобіль був переданий і встановив, що автомобілем керував ОСОБА_2 , який написав заяву до Управління патрульної служби у Вінницькій області (за місцем вчинення адміністративного правопорушення) про надання згоди на притягнення його до відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Таким чином, оскільки Позивач за кермом автомобіля AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент фіксації адміністративного правопорушення не перебував, він не може відповідати за те, що особисто не вчиняв.
Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року, винесену інспектором ДПП Зеленською С.В., про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді 340 грн штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України виключити з інформаційних баз МВС інформацію про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді 340 грн штрафу, згідно постанови серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, Департамент патрульної поліції зазначив, що Позивач звернувся з пропуском встановленого законом строку звернення до суду. 
Також Відповідачем вказано, що прийняття постанови від 30 вересня 2024 року серії 4АВ № 07604985 стосовно ОСОБА_1 здійснювалося з дотриманням вимог законодавства України, підстави для скасування, зміни суб`єкта відповідальності у постанові, а також внесення відповідних змін до інформаційно-комунікаційних систем та реєстрів відсутні, оскільки ОСОБА_1 є належним власником транспортного засобу відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДРТЗ) та несе відповідальність згідно чинного законодавства.
Крім того, Відповідач стверджує, що вимірювальний пристрій Каскад 285-1221 був правомірно використаний інспектором при вимірюванні швидкості руху автомобіля та при фіксації правопорушення.
Відзиву Позивача на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Також, представником Позивача - адвокатом Ковальським Віталієм Валентиновичем подано клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просить, у зв`язку з перебуванням Позивача в дуже тяжкому стані в лікарні з діагнозом плевропневмонія, наданням додатково часу для подачі відзиву на апеляційну скаргу, відкласти розгляд даної адміністративної справи на іншу дату та час.
Також, наголошено, що договір про надання мною правничої допомоги ОСОБА_1 у вказаній справі закінчився 01 січня 2026 року, а тому 10 лютого 2026 року в адвоката Ковальського Віталія Валентиновича відсутні підстави для представництва інтересів ОСОБА_1 (Позивача) в суді.
Колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
За змістом частини 1 статті 8 КАС України, всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Відповідно до частини 1 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Колегія суддів зазначає, що будь-яких доказів перебування Позивача в дуже тяжкому стані в лікарні з діагнозом плевропневмонія, адвокатом Ковальським Віталієм Валентиновичем надано не було.
Також, адвокат Ковальський Віталій Валентинович вказав, що повістку-повідомлення та ухвалу про відкриття апеляційного провадження із наданням строку на подачу відзиву на апеляційну скаргу він отримав 04 лютого 2026 року, а тому просить надати додатковий час для подачі відзиву на апеляційну скаргу Відповідача.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що дана адміністративна справа відноситься до категорії термінових.
Таким чином, будь-яких доказів неможливості подати відзив на апеляційну скаргу в період з 04 лютого 2026 року по 10 лютого 2026 року з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на його подачу, надано не було.
Крім того, згідно з частиною 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, Позивач міг звернутись з дотриманням вимог ст. 195 КАС України з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції у даній адміністративній справі, чого останнім зроблено не було.
Також, колегія суддів звертає увагу, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, тому в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, як зазначено адвокатом Ковальським Віталієм Валентиновичем в клопотанні про відкладення розгляду справи, договір про надання ним правничої допомоги ОСОБА_1 у вказаній справі закінчився 01 січня 2026 року, а тому 10 лютого 2026 року в нього відсутні підстави для представництва інтересів ОСОБА_1 (Позивача) в суді.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання адвоката Ковальського Віталія Валентиновича про відкладення розгляду даної адміністративної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що 30 вересня 2024 року Інспектором Департаменту патрульної поліції Зеленською Світланою Василівною було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 4АВ № 07604985.
У вказаній постанові зазначається, що особа, яка керувала транспортним засобом 29 вересня 2024 року о 17 год. 05 хв., рухаючись за адресою М21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський, керуючи транспортним засобом марки AUDI, моделі А4, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 32 км/год. (швидкість руху вимірювалась приладом Каскад 285-1221), чим порушив вимоги п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність частиною 1 ст. 122 КУпАП.
Даною постановою до Позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року протиправною, звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що представником Позивача було подано адвокатський запит до Департаменту патрульної поліції про надання інформації щодо результатів розгляду заяв ОСОБА_2, внесення з використанням засобів системи до вказаних постанов змін щодо визначення суб`єктом правопорушення ОСОБА_2 , який фактично керував транспортним засобом 29 вересня 2024 року у момент вчинення адміністративного правопорушення та виключення ОСОБА_1 з реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху про притягнення його до адміністративної відповідальності, згідно постанов 4АВ № 07605518 та 4АВ № 7604985. Отже, дії Позивача щодо звільнення від відповідальності були здійснені згідно чинного законодавства і послідовно.
Таким чином, доказом того, що ОСОБА_1 дійсно не керував автомобілем AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, є звернення до поліції ОСОБА_2 про визнання ним правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, яка була надіслана до Департаменту патрульної поліції у порядку ст. 279-3 КУпАП з дотриманням встановлених строків (а.с. 16).
Крім того, як вбачається з виписки № 3600 із медичної картки амбулаторного хворого від 27 вересня 2024 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством Богуславської міської ради «Богуславська центральна лікарня», Позивач перебував на лікуванні з 16 по 27 вересня 2024 року і останньому проводили операційне лікування, що спростовує винність Позивача у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 43).
На переконання суду, Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення Позивачем пункту 12.9 (б) Правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості та наявності дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», для поінформованості учасника дорожнього руху про таку відеофіксацією, та правом Позивача, вживати заходів реагування за наслідком поінформованості.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Щодо строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частиною 2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливий порядок оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме позовну заяву може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, вказаними вище нормами встановлено десятиденний строк звернення до суду з адміністративним позовом з дня ухвалення відповідного рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення прийнято від 30 вересня 2024 року.
Отже, строк для оскарження постанови серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року розпочався 01 жовтня 2024 року (наступний за днем винесення такої постанови) і закінчився 10 жовтня 2024 року, а з позовом Позивач звернуся лише 28 лютого 2025 тобто, з пропуском строку звернення до суду.
Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом першої інстанції, постанова серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року, прийнята Інспектором ДПП Зеленською С.В., Позивачу не надсилалася, а лише надійшла останньому 20 лютого 2025 року на запит представника Позивача - адвоката Ковальського В.В.
Отже, Позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду з поважних причин, а тому судом першої інстанції правомірно поновлено Позивачу строк для звернення до суду з даною позовною заявою, з чим погоджується і колегія суддів.
Щодо правомірності/протиправності постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 30 вересня 2024 року серії 4АВ № 07604985, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.ч 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 12.9 (б) ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що зокрема в оскаржуваній постанові відсутня інформація, яка б підтверджувала факт перевищення швидкості, з якою швидкістю рухався автомобіль та наявність дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.21.«Зона обмеження максимальної швидкості», 5.70 «Фото - відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».
Згідно з частинами 2-4 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Колегією суддів досліджено оскаржувану постанову (а.с. 41), яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та у встановленому порядку підтверджує висновки Інспектора Департаменту патрульної поліції про встановлені в оскаржуваній постанові правопорушення Позивача, а саме у ній міститься вся необхідна інформація, яка підтверджує факт перевищення швидкості на 32 км/год транспортного засобу марки AUDI, моделі А4, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні коорданати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.
Колегія суддів також звертає увагу, що факт руху транспортного засобу марки AUDI, моделі А4, державний номерний знак НОМЕР_1 , з перевищенням встановленого обмеження руху на 32 км/год. порушивши пункт 12.9 (б) Правил порожнього руху було зафіксовано технічним засобом, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення Каскад 285-1221, та який вказаний в оскаржуваній постанові, як додаток. Вказаний технічний засіб Каскад 285-1221 відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія, Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».
Крім того, предметом доказування у даній адміністративній справі є обставини щодо того, що Позивач вказаного вище правопорушення не вчиняв, та у вказаний час взагалі не керував автомобілем AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , а не наявність або відсутність дорожнього знака 5.76 «Автоматична фіксація порушень правил дорожнього руху».
Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даній адміністративній справі здійснюватиметься оцінка, аналіз та перевірка доводів, які є предметом доказування в межах позовних вимог.
Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Як вбачається з позовної заяви, Позивач зазначає, що даного правопорушення він не вчиняв, та у вказаний час взагалі не перебував на вказаній автодорозі, і не керував автомобілем AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки перебував у м. Богуслав Київської області на відновленні після медичної операції, що підтверджується випискою № 3600 із медичної картки амбулаторного хворого від 27 вересня 2024 року.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що правопорушення згідно постанови серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року, було вчинене 29 вересня 2024 року, а відповідно до виписки № 3600 із медичної картки амбулаторного хворого, Позивач був виписаний з лікарні 27 вересня 2024 року о 12 год. 30 хв. і з того часу не перебував в медичному закладі.
Таким чином, доводи Позивача, що він знаходився станом на 29 вересня 2024 року на амбулаторному лікуванні спростовується наданою ним випискою № 3600 від 27 вересня 2024 року.
Щодо доводів Позивача, що автомобіль AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , ще 14 вересня 2024 року вибув із його фактичного володіння та користування згідно довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А., колегією суддів встановлено наступне.
Як вбачається з довіреності від 14 вересня 2024 року, посвідченої Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А., зареєстрованою в реєстрі за № 2883, Позивач уповноважив ОСОБА_3 управляти, керувати, належним Позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 29.08.2023 ТСЦ 7144, транспортним засобом марки AUDI, комерційний опис А4, загальний седан-В, 1999 року випуску, червоного кольору, ідентифікаційний № НОМЕР_3 , та зареєстрованого ТСЦ 7144, 29.08.2023, дата першої реєстрації 20.04.2023, реєстраційний номер НОМЕР_1 , продати за ціну та на умовах і на його розсуд, зняти з обліку, здати в оренду, позичку.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) для автоматизованого обліку визначено Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1145 (далі - Порядок № 1145).
Згідно з пп. 4 п. 2 Порядку № 1145 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до п. 3 Порядку № 1145 підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Отже, Порядком № 1145 передбачено, що обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на заявників - власника та користувача транспортного засобу.
Докази внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача ( ОСОБА_3 ) в матеріалах даної адміністративної справи відсутні, та Позивачем, ані в суд першої інстанції, ані в суду апеляційної інстанції надано не було.
Крім того, як зазначено в листі Департаменту патрульної поліції «Про розгляд звернення» від 23 січня 2025 року № 1107-2025, згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДРТЗ) на момент вчинення зазначених правопорушень 29 вересня 2024 року транспортний засіб AUDI А4 2.4 Е, державний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстровано за ОСОБА_1 (Позивачем), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про належного користувача вказаного транспортного засобу до ЕДРТЗ не внесено.
Зважаючи на зазначене, винесення постанов від 30 вересня 2024 року серії 4AB № 07604985, № 07605518 стосовно ОСОБА_1 (Позивача) здійснювалося з дотриманням вимог законодавства України, підстави щодо скасування, зміни суб`єкта відповідальності у них, а також внесення відповідних змін до інформаційно-комунікаційних систем та реєстрів відсутні.
Таким чином, Позивач є належним власником транспортного засобу відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів та несе відповідальність згідно чинного законодавства.
Позивач в позовній заяві також вказав, що після отримання інформації про притягнення його до відповідальності, він в телефонному режимі звернувся до особи, якій вказаний автомобіль був переданий і встановив, що автомобілем керував ОСОБА_2 , який підтвердив факт керування 29.09.2024 автомобілем AUDI, державний номерний знак НОМЕР_4 на автодорозі М21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський, оскільки він є військовослужбовцем і їхав до частини.
При цьому, ОСОБА_2 погодився написати заяву до Управління патрульної служби у Вінницькій області (за місцем вчинення адміністративного правопорушення та місцем винесення постанови) про надання згоди на притягнення його до відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, сплативши штраф за його вчинення.
Таким чином, на переконання Позивача, оскільки він за кермом автомобіля AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент фіксації адміністративного правопорушення не перебував, останній не може відповідати за те, що особисто не вчиняв.
Колегія суддів звертає увагу, що у примітці до статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених зазначеною статтею, містить, зокрема, такий склад - недодержання водіями вимог дорожніх знаків, розмітки проїзної частини шляхів або безпечної дистанції, порушення правил зупинки і стоянки.
Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.
Суб`єктом правопорушення може бути - водій транспортного засобу, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Стаття 14-2 КУпАП визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Стаття 279-3 КУпАП передбачає, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
- ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
- особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
- абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
- абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Процедуру звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - правопорушення), до уповноваженого підрозділу Національної поліції визначено Порядком звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 (далі - Порядок № 833).
Згідно з п. 2 Порядку № 833 особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення (далі - заявник), протягом 20 календарних днів з дня вчинення правопорушення або з дня набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, законної сили може звернутися особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції із заявою про визнання зазначеного факту правопорушення та надання згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності (далі - заява), а також надати при цьому документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до п. 4 Порядку № 833 заявник подає Заяву особисто в письмовому вигляді українською мовою (заповнюється машинодруком або від руки розбірливо без виправлень) за умови його ідентифікації та незалежно від місця реєстрації безоплатно до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції. Типовий зразок заяви розміщується на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції.
Заява також може бути подана через офіційний веб-сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з п. 7 Порядку № 833 у Заяві обов`язково зазначаються:
- прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання/перебування заявника;
- серія, номер та дата видачі посвідчення водія заявника (або про відсутність у заявника права керування транспортними засобами);
- серія, номер та дата винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі;
- інформація про визнання заявником факту скоєння правопорушення та його згода на притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення;
- дата подання заяви та підпис заявника.
У разі подання Заяви іноземцем або особою без громадянства прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) заявника зазначаються в називному відмінку (для іноземців та осіб без громадянства - латиницею), а також додатково зазначається громадянство (підданство) заявника.
До Заяви в обов`язковому порядку заявник додає документ (квитанцію) про сплату ним штрафу в установлений законодавством строк та в розмірі, визначеному відповідною постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.
Заявник відповідає за повноту і достовірність відомостей, зазначених у Заяві.
Позивачем до позовної заяви було долучено Заяву ОСОБА_2 по визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що згідно листа Департаменту патрульної поліції «Про розгляд адвокатського запиту» від 14 січня 2025 року № 20аз/41/47/02-2025, Департаментом розглянуто адвокатський запит Ковальського Віталія Валентиновича від 08.01.2025 № 20аз в інтересах ОСОБА_1 (Позивача) на надання інформації про внесення змін до постанов притягнення його до адміністративної відповідальності, про результати розгляду звернень ОСОБА_4 та з інших питань.
Відповідно до даних системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі станом на 01.01.2025 постанови про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, від 30.09.2024 серії 4АВ № 07604985, № 07605518 обліковуються стосовно ОСОБА_1 (Позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до яких зміни про суб`єкта правопорушення не вносились з огляду на недотримання вимог пункту 4 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833.
Також, Відповідачем до суду апеляційної інстанції додано лист Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції «Про розгляд заяв щодо визнання правопорушення» від 31 жовтня 2024 року № Д-9580, Д-9581/41/47-2024, адресований ОСОБА_2 , в якому зазначено, що його Заяви подано без дотримання вимог пункту 4 Порядку за допомогою засобів електронного зв`язку.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не дотримався вимог пункту 4 Порядку, відсутні підстави для зміни суб`єкта правопорушення в постановах від 30.09.2024 серії 4AB № 07604985, № 07605518 про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
Колегія суддів звертає увагу, що стаття 279-1 КУпАП визначає особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Процедуру оформлення працівниками органів і органів (підрозділів) Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (далі - уповноважений поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 січня 2020 року № 13, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2020 року за № 113/34396 (далі - Інструкція № 13).
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 13 розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснює уповноважений поліцейський шляхом опрацювання інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - Система), та інших відомостей, отриманих за допомогою Системи з відповідних реєстрів, баз (банків) даних, необхідних для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - адміністративна постанова).
Уповноважений поліцейський з використанням засобів Системи за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідної інформаційно-телекомунікаційної системи Державної прикордонної служби України, а також (за потреби) - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює фізичну особу або керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявні відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належного користувача транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (далі - відповідальна особа), або особу, яка ввезла на територію України транспортний засіб, зареєстрований за її межами.
Під час опрацювання інформаційних файлів, метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками правопорушення та інших відомостей, отриманих за допомогою Системи з відповідних реєстрів, баз (банків) даних, необхідних для винесення адміністративної постанови (далі - матеріали автоматичної фіксації), уповноважений поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п. 3 розділу ІІ Інструкції № 13 при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова, яка є електронним документом, без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах даної адміністративної справи доказами підтверджено, що Інспектор Департаменту патрульної поліції Зеленська Світлана Василівна, притягуючи до відповідальності за вчинене адміністративного правопорушення Позивача, діяла на підставі та в межах вимог чинного законодавства, тому постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 30 вересня 2024 року серії 4АВ № 07604985, є правомірною та не підлягає скасуванню.
Крім того, оскільки колегія суддів дійшла до висновку про правомірність постанови від 30 вересня 2024 року серії 4АВ № 07604985, позовні вимоги в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України виключити з інформаційних баз МВС інформацію про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді 340 грн штрафу, згідно постанови серії 4АВ № 07604985 від 30 вересня 2024 року, також не підлягають задоволенню, як похідні.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах даної адміністративної справи докази, колегія суддів вважає, що долучені Відповідачем до матеріалів справи докази є належними та допустимими в розумінні КАС України, такими що підтверджують правомірність дій Відповідача.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи Департаменту патрульної поліції, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.
Рішення Богуславського районного суду Київської області від 31 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зеленської Світлани Василівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев