Справа № 1-кп/593/62/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" лютого 2026 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участі прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани кримінальне провадження, внесене  2 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026211050000005 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани Тернопільської області, українця, громадянина України, із cередньою освітою, одруженого, інваліда 3-ї групи, учасника бойових дій, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не депутата, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-  

В С Т А Н О В И В: 
Досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Бережанського районного суду Тернопільської області № 3/593/496/2025 від 25 вересня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Разом з тим, 15 грудня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання вказаної постанови суду в частині позбавлення його права керувати транспортними засобами.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на невиконання постанови Бережанського районного суду Тернопільської області № 3/593/496/2025 від 25 вересня 2025 року в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи ознайомленим із вказаною постановою, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжив керування транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 15 грудня 2025 року, близько 15 години 40 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 здійснював рух по вул. Тернопільська, м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом марки Land Rover Freelander, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками відділу поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, що передбачена п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
9 січня 2026 року між прокурором   Бережанської окружної прокуратури  ОСОБА_3 та обвинуваченим  ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5  було укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 382 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин. 
Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений  ОСОБА_4  за  ч. 1 ст. 382 КК України  у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті) гривень.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів... Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4  обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів,  та укладена між сторонами угода відповідає вимогам ст. 469 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Ураховуючи особливості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення, що він по місцю проживання характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є інвалдом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, враховуючи також сприяння обвинуваченого під час проведення кримінального провадження, спрямоване на забезпечення швидкого досудового розслідування, факт повного і безпосереднього визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ряду пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, враховуючи положення ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами,  ОСОБА_4 , як особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. 
А так як умови, укладеної між сторонами угоди, відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, суд беручи до уваги вищевикладене, дійшов висновку про можливість затвердження угоди  про визнання винуватості між прокурором   Бережанської окружної прокуратури  ОСОБА_3 та обвинуваченим  ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5  і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України,  суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 9 січня 2026 року між прокурором   Бережанської окружної прокуратури  ОСОБА_3 та обвинуваченим  ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 . 
Визнати винним  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і за вказаною статтею призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 10 200 ( десять тисяч двісті) гривень.
Речовий доказ: оптичний диск «DVD-R» із відозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Головуюча суддя: