ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Львів	справа № 380/8094/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка/ ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Міністерства оборони України (Відповідач/МОУ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Третя особа/ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №11/д від 07 лютого 2025 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги в зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй частини одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 21 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Стрілківською сільською радою Перемишлянського району Львівської області внесено актовий запис №96.
08 серпня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/579/22.
Листом № 8443 від 29 грудня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивачку про те, що солдат ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» внаслідок поранення, отриманого 15 грудня 2023 року під час ведення бойового чергування в районні південніше населеного пункту Роботине, Запорізької області.
Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року у справі № 449/45/24 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 05 березня 2023 року до смерті ОСОБА_2 .
В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового, і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом №2761 від 25 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що протокольним рішенням №11/Д від 07 лютого 2025 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум вирішено повернути документи, подані ОСОБА_1 .
Підставою для повернення матеріалів стало те, що позивачка не надала документи, які підтверджують її непрацездатність (інвалідність) і перебування на утриманні колишнього чоловіка. Рекомендовано ОСОБА_1 надати документи, які підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним Фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Позивачка з вказаною відмовою не погоджується, оскільки судовим рішенням від 06 лютого 2024 року у справі № 449/45/24 підтверджується факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки з позивачкою, тобто вони фактично були подружжям, що дає право позивачці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім цього, позивачка просить врахувати правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №120/17960/23.
Додатково, позивачка зазначила, що змінами у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» додатково легалізовано право цивільних дружин на отримання одноразової грошової допомоги.
У додаткових поясненнях позивачка підтримала доводи, які наведені у позовній заяві, адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до п. 2 постанови КМ України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті І цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрат и годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або згідно статті 31 частини першої згаданого Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя загиблого. При цьому, документи, якими підтверджено право ОСОБА_1 на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на розгляд Комісії не надано.
Відповідач зауважує, що комісія не відмовила заявниці у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а лише повернула її документи на доопрацювання, оскільки нею не було долучено необхідних, передбачених законодавством, документів.
Відповідач зазначив, що законодавством (ні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні постановою КМ України №168 від 28.02.2022 року та іншими документами) не передбачено повноваження комісії Міністерства оборони України на повторний розгляд заяви про виплату одноразової грошової допомоги. Не передбачено і розгляд Міністерством оборони України заяви повторно з урахуванням правової оцінки суду. 
З огляду на викладене, на думку відповідача, комісією прийнято законне рішення - документи позивачки повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні відповідно до згаданого Закону на дату загибелі), що дають право на призначення одноразової грошової допомоги.
Вважає, що спірне рішення є правомірним, відтак, просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 , правом на подання пояснень щодо позову ОСОБА_1 не скористався. 
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін, залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Витребувано у відповідача належно засвідчену копію заяви позивачки з доданими до неї документами, за наслідками розгляду якої прийнято спірну відмову. 
Ухвалою суду від 21 травня 2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належно засвідчену копію заяви позивачки з доданими до неї документами, за наслідками розгляду якої прийнято спірну відмову.
Вимоги ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_3 не виконав, тож суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
21 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Стрілківською сільською радою Перемишлянського району Львівської області внесено актовий запис № 96.
В шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дітей - Водзінську ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 та Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 .
08 серпня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/579/22.
Листом № 8443 від 29 грудня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивачку про те, що солдат ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» внаслідок поранення, отриманого 15 грудня 2023 року під час ведення бойового чергування в районні південніше населеного пункту Роботине, Запорізької області, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .
Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року у справі № 449/45/24 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 05 березня 2023 року до смерті ОСОБА_2 .
В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового, і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом № 2761 від 25 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що протокольним рішенням №11/Д від 07 лютого 2025 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум вирішено повернути документи, подані ОСОБА_1 .
Підставою для прийняття рішення №11/Д від 07 лютого 2025 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про повернення на доопрацювання документів позивачки слугувало те, що ОСОБА_1 слід надати документи, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним Фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивачка не погоджується із прийнятим рішенням відповідача, що зумовило її звернення із даним позовом до суду про його скасування та зобов`язання щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй частини одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (тут і надалі Закон №2232-XII, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У свою чергу, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (тут і надалі – Закон №2011-XII, в редакції на дату загибелі військовослужбовця) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
За правилами частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022, застосовується з 24.02.2022).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по цей час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану унормовані Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (тут і надалі – Постанова №168, у редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), відповідно до пункту 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Аналогічні за змістом положення містяться у наказі Міністерства оборони України від 25.01.2023 р. № 45, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 р. за № 176/39232, «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі – Порядок №45), пунктом 1.3 якого передбачено, що ім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до пункту 4.1. Порядку №45, члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.
У додатку 2 до Порядку №45 наведено перелік документів, які надають члени сім`ї до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, п. 5-2 якого визначає необхідність подання документу, що підтверджує родинні зв`язки з загиблим (померлим) військовослужбовцем відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: а) для дружини/чоловіка - свідоцтва про шлюб; б) для дитини - свідоцтво про народження дитини; в) для батьків - свідоцтво про народження загиблого (померлого); г) для осіб, які перебували на утриманні загиблого (померлого) - документ, що підтверджує перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця. 
Також п. 11 Додатку 2 до Порядку №45 передбачено подання рішення суду, яке набрало законної сили та стосується призначення ОГД (за наявності).
Аналіз правових норм Закону №2011-ХІІ та Порядку №45 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. 
Отже, одноразова грошова допомога виплачується: 1) членам сім`ї військовослужбовця; 2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. 
Як зазначено судом вище, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-XII, а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення) (в редакції статті 16-1, чинній на час спірних правовідносин).
Як підтверджується матеріалами справи, обставина, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини, відповідачем не заперечується.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи належить позивачка до кола осіб, які відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Повертаючись до спірних правовідносин, а саме рішення №11/Д від 07 лютого 2025 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким вирішено повернути документи, подані ОСОБА_1 з підстав необхідності надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним Фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Спірне рішення відповідача мотивовано саме відсутністю доказів на підтвердження статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця (не надано доказів, якими встановлено факт перебування позивачки на утриманні загиблого відповідно до Закону № 2011-XII, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, застосовуючи положення статей 1, 3 Сімейного кодексу України, зазначила, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Як підтверджено матеріалами справи, рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року у справі № 449/45/24 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 05 березня 2023 року до смерті ОСОБА_2 . В цьому рішенні судом загальної юрисдикції вказано, що після розірвання шлюбу до 27 грудня 2023 року позивачка продовжувала проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, до моменту його смерті, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували разом дочок, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів, мали спільні витрати, спільне харчування.
Таким чином, судовим рішенням від 06 лютого 2024 року у справі № 449/45/24 підтверджується факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали, були пов`язаний спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки з позивачкою, тобто вони фактично були подружжям, що дає право позивачці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII.
Суд звертає увагу на те, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка як дружина загиблого, однак підставою для повернення документів на доопрацювання відповідач визначає відсутність документів на підтвердження її знаходження на утриманні позивача. Разом з тим, положення частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII передбачають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема і одного із подружжя, який не одружився вдруге та, як зазначалось раніше, факт того, що позивачка є одним із подружжя встановлено судом.
Ураховуючи, що судом цивільної юрисдикції у справі № 449/45/24 встановлено, що після розірвання шлюбу позивачка продовжувала проживати з ОСОБА_2 до моменту його смерті однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, разом виховували їх спільних дітей, суд висновує, що підхід Міністерства оборони України щодо повернення позивачці документів, які містили наведене рішення суду, на доопрацювання з метою надання документів, яким встановлено факт перебування на утриманні загиблого та посилання на відсутність факту реєстрації шлюбу, що обумовило повернення документів, поданих позивачкою для призначення одноразової грошової допомоги, є необґрунтованим. 
На користь наведених вище висновків суду свідчить також те, що у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 №3515-IX законодавець виклав статтю 16-1 Закону №2011-XII у редакції, в якій відповідно до пункту 4 цієї статті передбачив, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, зокрема належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тобто, фактично змінами у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII додатково легалізовано право цивільних дружин на отримання одноразової грошової допомоги.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №11/д від 07 лютого 2025 року в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів, якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що дають право на отримання одноразової грошової допомоги та необхідність його скасування.
Обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки суду.
Аналогічна за змістом правова позиція та обраний спосіб захисту порушених прав відображено у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №120/17960/23, яку суд враховує в силу імперативних норм частини п`ятої статті 242 КАС України. 
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю, у належний спосіб, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №11/д від 07 лютого 2025 року в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів, якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що дають право на отримання одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки суду.
Щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до правил абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивачка сплатла судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступає відповідачем у справі, на користь позивачки належить стягнути 1211,20 грн сплаченого судового збору. 
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітряних сил України, 6, м. Київ, 03168), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №11/д від 07 лютого 2025 року в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів, якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату належної їй частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (проспект Повітряних сил України, 6, м. Київ, 03168, ЄДРПОУ 00034022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повне рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна