УХВАЛА

25 грудня 2025 року 
м. Київ

справа № 504/2790/18
провадження № 61-14833ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стефанюка Миколи Миколайовича на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

1. 07 вересня 2021 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково. 
Вирішено визнати спільною сумісною власністю житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , транспортний засіб Mercedes-Benz 208, державний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб Mercedes-Benz 914, державний номер НОМЕР_2 . 
Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ; земельної ділянки під АДРЕСА_2 .
Виділено у власність ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Виділено у власність ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки під АДРЕСА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати з оплати робіт по оцінці та визначені ринкової вартості будинку та земельної ділянки у розмірі 4000,00 грн.
2. Постановою від 27 лютого 2025 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чіканчі О. І. - задовольнив частково.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 вересня 
2021 року - скасував в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 1/2 частини вартості відчуженого без згоди дружини спільного майна подружжя та про стягнення 1/2 частини доходу від підприємницької діяльності та ухвалив в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості відчуженого без згоди дружини спільного майна подружжя, а саме автомобілів Mercedes-Benz 308 D, державний номер НОМЕР_3 , IVECO 35.С13, державний номер НОМЕР_4 , Mercedes-Benz 310 - D-КА, державний номер НОМЕР_5 , VOLKSWAGEN Transporter, державний номер НОМЕР_6 , VOLKSWAGEN LT 46, державний номер НОМЕР_7 у розмірі 419 115,00 грн.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину доходу від підприємницької діяльності у розмірі 796 302,00 грн.
У іншій оскаржуваній частині рішення - залишив без змін.
3. 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Стефанюк М. М., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду 
від 27 лютого 2025 року.
4. Ухвалою від 11 грудня 2025 року Верховний Суд визнав неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Стефанюком М. М., у касаційній скарзі, залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: наведення інших причин пропуску строку на касаційне оскарження та конкретизації підстав касаційного оскарження судових рішень.
5. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2025 року 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Стефанюк М. М., через підсистему «Електронний суд» 17 грудня 2025 року звернувся із заявою про усунення недоліків.
Заявник зазначив, що його представник помилився у вказівці дати ознайомлення та просив вважати вірною дату 24 вересня 2025 року, 
Заявник вважає, що публікація у Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту оскаржуваної постанови не є тотожним поняття із ознайомленням із повним текстом судового рішення, оскільки сам факт оприлюднення повного тексту судового рішення в реєстрі не є належним доказом ознайомлення сторони з таким рішенням і не означає його вручення. Суд зобов`язаний надіслати або вручити учасникам справи повний текст судового рішення. Перебіг строків на апеляційне чи касаційне оскарження пов`язується саме з моментом вручення, а не з моментом оприлюднення.
Також заявник зазначив, що з першою касаційною скаргою ОСОБА_1 звернувся вчасно, у передбачений законом строк. Доказів іншого - не існує. 
6. Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
7. Частиною першою статті 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
8. Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
9. Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
10. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливого судового розгляду.
11. Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд враховує таке.
12. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року, справа «Пономарьов проти України» рішення від 03 квітня 
2008 року).
13. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
14.  У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
15. Надаючи оцінку наведеним підставам для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, Верховний Суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення у цій справі, якими можуть бути визнані об`єктивні, непереборні для заявника обставини. 
16. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень датою складення повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року зазначено 14 березня 2025 року. Забезпечено надання загального доступу - 17 березня 2025 року.
17. 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Стефанюк М. М., звернувся у перший раз до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року.
Ухвалою від 21 жовтня 2025 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення недоліків, а саме: надати докази сплати судового збору 13 490,40 грн. Крім того, Судом визнано неповажними наведені заявником доводи на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зазначено, що заявник має право надати належні докази невиконання судом апеляційної інстанції вимог статті 272 ЦПК України та належні докази отримання копії оскаржуваної постанови або зазначити інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду 
від 27 лютого 2025 року визнано неподаною і повернути заявнику.
18. Отже, повернення вперше поданої касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження та не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку при подання вдруге касаційної скарги.
19. Повернення касаційних скарг відбулося із причин, які повністю залежали від заявника.
20. Водночас, Верховний Суд звертає увагу, що ухвалою від 04 вересня 2025 року Доброславський районний суд Одеської області зазначив, що 12 червня 2025 року на адресу Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Одеса) надійшла спільна заява стягувана ОСОБА_2 та боржника ОСОБА_1 про примирення на стадії примусового виконання рішення суду № 504/2790/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 
1/2 частину доходу від підприємницької діяльності у розмірі 796 302,00 грн.
21. Вчинення заявником активних дій у виконавчому провадженні, зокрема подання 12 червня 2025 року спільної заяви про примирення на стадії примусового виконання судового рішення, свідчить про його обізнаність із перебігом та результатом розгляду справи, а відтак - про відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року.
22. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
23. Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
24. Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
25. Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
26. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.
27. Ураховуючи, що ОСОБА_1 в заяві про усунення недоліків не зазначив інших обставин, які могли бути оцінені судом як поважні для поновлення пропущеного строку звернення з касаційною скаргою, суд визнає у цій справі відсутніми підстави для поновлення строку на касаційне оскарження у зв`язку з відсутністю поважних причин його пропуску. 
28. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
29. Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стефанюк Микола Миколайович, у поновленні строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стефанюка Миколи Миколайовича на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак    О. М. Осіян    Н. Ю. Сакара