Справа № 369/18722/24
Провадження № 2/369/2231/26
РІШЕННЯ
Іменем України

02.02.2026         м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 369/18722/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, Орган опіки та піклування Кривоозерської селищної ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини,
ВСТАНОВИВ:

 
1. Обставини справи та позовні вимоги 
 
У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/18722/24, провадження № 2/369/2231/26, за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , за участю третіх осіб - органів опіки та піклування, щодо вирішення спору, який виник з сімейних правовідносин та стосується реалізації батьківських прав і визначення правового режиму проживання/виховання малолітньої дитини.
Позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд:
-визначити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 повідомляти про місце перебування дитини, надавати інформацію щодо стану її здоров`я та інші відомості, які позивач вважає необхідними для реалізації батьківських прав;
-зобов`язати не чинити перешкод у реалізації ним батьківських прав, у тому числі в частині організації побачень та спілкуванні з дитиною.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачка, на його думку, перешкоджає його спілкуванню з дитиною, не забезпечує належного інформування про дитину, ігнорує дзвінки та повідомлення, а також обмежує доступ до відомостей щодо місця перебування та стану здоров`я малолітнього.
2. Зустрічний позов 
 
У межах даної цивільної справи відповідачка ОСОБА_2 реалізувала своє процесуальне право та подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , у якому просила:
-визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 ;
-стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Зустрічний позов мотивовано тим, що саме мати є особою, яка фактично здійснює щоденний безперервний догляд за малолітньою дитиною, забезпечує її базові потреби, режим дня, харчування, належні побутові умови, медичний супровід та створює для дитини стабільне і безпечне середовище проживання, тоді як батько проживає окремо і не забезпечує щоденної участі у повсякденному житті дитини. Вимоги зустрічного позову заявлені з урахуванням принципу найкращих інтересів дитини та необхідності юридичної визначеності щодо місця проживання малолітнього.
3. Процесуальний рух справи 
 
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 09.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. 
Вказаною ухвалою судом також було розпочато підготовче провадження у справі, визначено процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також вирішено питання щодо витребування доказів, зокрема витребувано письмовий висновок органу опіки та піклування (відповідно до ухвали та вимог законодавства).
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 08.04.2025 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, оскільки вони виникають з одних правовідносин та їх спільний розгляд є доцільним (що відповідає положенням ЦПК України щодо зустрічного позову).
Надалі в межах розгляду справи позивач неодноразово вчиняв процесуальні дії, зокрема подавав заяви про забезпечення позову, однак:
-ухвалою суду від 04.07.2025 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено, оскільки заявник не надав достатніх доказів для застосування заходів забезпечення позову та не довів наявність реальних перешкод, які б обґрунтовували необхідність забезпечення;
-ухвалою суду від 28.08.2025 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було також відмовлено у повному обсязі з аналогічних підстав - відсутності належного доказового підтвердження доводів заявника та відсутності правових підстав для застосування таких заходів у спосіб, який фактично підмінює вирішення спору по суті.
Ухвалою суду від 22.09.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.
У подальшому 21.11.2025 року (після вказаних процесуальних рішень) позивач подав до суду заяву про залишення первісного позову без розгляду, яку суд розглядає з урахуванням вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що прямо передбачає можливість залишення позову без розгляду у разі подання відповідної заяви позивачем до ухвалення рішення по суті.
Судом також встановлено, що 19 січня 2026 року через канцелярію суду представник відповідачки - адвокат Ламза Дмитро Володимирович, який, реалізуючи права сторони захисту та керуючись положеннями Цивільного процесуального кодексу України, подав низку процесуальних документів, зокрема письмові пояснення, клопотання та заяви, спрямовані на всебічний, повний і об`єктивний розгляд справи.
У поданих адвокатом документах було:
-системно викладено правову позицію відповідачки з урахуванням матеріалів справи та норм матеріального і процесуального права;
-звернуто увагу суду на відсутність належних доказів на підтвердження доводів первісного позову;
-акцентовано на принципі найкращих інтересів дитини як визначальному при вирішенні спору;
-подано процесуальні заяви щодо оцінки поведінки позивача, розподілу судових витрат та правових наслідків залишення первісного позову без розгляду.
Зазначені процесуальні дії представника відповідачки були здійснені в межах повноважень адвоката, відповідали вимогам чинного законодавства та сприяли належній реалізації принципів змагальності сторін, диспозитивності та рівності учасників процесу перед законом і судом.
Суд бере до уваги, що активна та послідовна процесуальна позиція представника відповідачки була спрямована не на затягування розгляду справи, а на захист прав та законних інтересів малолітньої дитини, а також на забезпечення ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального Кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явилися всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дана ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
4. Оцінка заяви позивача про залишення первісного позову без розгляду 
 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у ході розгляду справи подав заяву про залишення первісного позову без розгляду.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку ухвалення рішення по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
З огляду на наведене, суд перевіряє:
-чи подана заява належною особою (позивачем або його представником з відповідними повноваженнями);
-чи є вона добровільним волевиявленням та не містить умов, які унеможливлюють її виконання;
-чи подана вона до ухвалення рішення по суті;
-чи не суперечить вона вимогам закону та не порушує права інших учасників процесу.
Суд встановив, що заява позивача відповідає вимогам процесуального закону, подана належним чином, містить чітке волевиявлення позивача не підтримувати первісні позовні вимоги та просити суд припинити їх розгляд, а також подана до ухвалення рішення у справі по суті.
За таких обставин, первісний позов підлягає залишенню без розгляду, що відповідає приписам п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та є процесуальним наслідком реалізації позивачем свого процесуального права.
Водночас суд зазначає, що подання заяви про залишення позову без розгляду не підміняє оцінку судом доказів у частині зустрічного позову та не припиняє розгляд зустрічних вимог відповідачки, які є самостійними та підлягають вирішенню по суті.
5. Правова оцінка зустрічного позову та застосування принципу найкращих інтересів дитини 
 
Розглядаючи зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить із того, що спір належить до категорії сімейних спорів, які безпосередньо стосуються прав та інтересів дитини, а тому підлягає вирішенню з урахуванням принципу найкращих інтересів дитини.
5.1. Норми національного законодавства, що підлягають застосуванню
 
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі, а також незалежно від факту проживання окремо.
Разом з тим, відповідно до статей 150, 155, 157 СК України, батьківські права мають здійснюватися виключно в інтересах дитини, а батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати належні умови життя та виховання.
Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої дитини, суд керується ст. 160–161 СК України, зокрема тим, що при вирішенні такого спору суд враховує:
-ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків;
-особисту прихильність дитини;
-вік дитини та стан здоров`я;
-інші істотні обставини.
Крім того, суд керується загальними принципами цивільного судочинства, передбаченими статтями 12, 13, 76–81, 89 ЦПК України: змагальність сторін, обов`язок доказування, оцінка доказів у сукупності та ухвалення рішення на підставі встановлених доказами обставин.
5.2. Міжнародні стандарти захисту прав дитини
 
Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Зазначений принцип є імперативним і означає, що суд має оцінити наслідки прийнятого рішення не крізь призму зручності або побажань дорослих, а крізь призму того, які умови забезпечують дитині стабільність, безпеку та гармонійний розвиток.
5.3. Оцінка доказів і встановлені судом обставини
 
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд встановив наступне:
1.Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає з матір`ю - ОСОБА_2 , яка здійснює щоденний догляд за дитиною, забезпечує її базові потреби, режим дня, безпеку та побутові умови.
2.Відповідачка ОСОБА_2 (позивачка за зустрічним позовом) забезпечує стабільні та належні умови проживання дитини, що узгоджується з матеріалами справи, зокрема документами та висновками/матеріалами органів опіки та піклування, долученими до справи.
3.У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про:
-неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків;
-наявність загрози життю, здоров`ю чи психоемоційному стану дитини з боку матері;
-будь-які обставини, що обґрунтовували б необхідність відступу від принципу збереження для дитини сталого середовища проживання.
4.Суд враховує, що дитина має малолітній вік, а отже потребує максимальної стабільності середовища, безперервності догляду та передбачуваного режиму життя.
5.У межах розгляду справи позивач неодноразово звертався до суду із заявами про забезпечення позову, однак ухвалами суду від 04.07.2025 року та 28.08.2025 року у задоволенні відповідних заяв було відмовлено, зокрема з підстав відсутності належного доказового підтвердження доводів позивача щодо існування реальних перешкод у спілкуванні з дитиною та відсутності підстав для застосування забезпечення позову в заявленому обсязі.
Таким чином, зібрані по справі докази підтверджують, що реальна життєва модель дитини на момент розгляду справи сформована з матір`ю як основною особою догляду, і така модель забезпечує дитині безпеку та стабільність.
5.4. Висновки суду щодо зустрічного позову
 
Суд зазначає, що факт наявності у батька рівних прав з матір`ю не означає автоматичної рівності фактичних умов, які кожен із батьків може забезпечити дитині на даний момент. З огляду на ст. 161 СК України, суд повинен визначити місце проживання малолітньої дитини з тим із батьків, з ким проживання найбільшою мірою відповідає інтересам дитини.
Враховуючи:
-малолітній вік дитини;
-потребу у стабільному середовищі та безперервності догляду;
-фактичне проживання дитини з матір`ю;
-відсутність доказів неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків;
-відсутність доказів, що інший варіант проживання буде кращим для дитини;
суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
5.5. Практика Європейського суду з прав людини
 
Суд також враховує підхід Європейського суду з прав людини щодо статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким у спорах щодо дітей ключове значення мають стабільність та безпечне середовище, а також необхідність забезпечення справедливого балансу між правами батьків із пріоритетом інтересів дитини.
У рішеннях Hunt v. Ukraine та Mamchur v. Ukraine ЄСПЛ наголошував, що при вирішенні спорів щодо дітей державні органи мають діяти таким чином, щоб забезпечити дитині умови для розвитку в стабільному і безпечному середовищі, а також приймати рішення, які найменше порушують усталене життя дитини та зменшують ризики для її психоемоційного стану.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю відповідає як національному законодавству, так і міжнародним стандартам захисту прав дитини.
6. Висновки суду
 
Оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, з дотриманням принципів змагальності сторін, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також з урахуванням обов`язку суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, суд дійшов таких висновків.
6.1. Щодо первісного позову
 
Первісний позов ОСОБА_1 не підлягає вирішенню по суті, оскільки позивач реалізував своє процесуальне право та до ухвалення рішення подав заяву про залишення позову без розгляду.
Вказана заява:
-подана належною особою;
-є добровільним та усвідомленим волевиявленням позивача;
-не суперечить вимогам процесуального закону;
-не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших учасників справи.
За таких обставин, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, первісний позов підлягає залишенню без розгляду, що є прямим процесуальним наслідком заяви позивача та не потребує дослідження його вимог по суті.
6.2. Щодо зустрічного позову та визначення місця проживання дитини
 
Зустрічний позов ОСОБА_2 суд визнає обґрунтованим, законним та таким, що відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини, з огляду на наступне.
- матір`ю;
-саме мати здійснює безперервний щоденний догляд за дитиною, забезпечує її фізичні, побутові та емоційні потреби;
-умови проживання дитини з матір`ю є стабільними, безпечними та належними, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі документами та позицією органів опіки та піклування;
-у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків або про існування будь-яких загроз життю, здоров`ю чи психоемоційному стану дитини з її боку;
-позивачем не доведено, що зміна сформованого порядку проживання дитини або визначення іншого місця проживання відповідатиме її найкращим інтересам.
Суд також враховує малолітній вік дитини, що зумовлює особливу потребу у стабільності, безперервності догляду та передбачуваності життєвого середовища, а також об`єктивну прив`язаність до особи, яка фактично здійснює щоденний догляд.
Згідно висновку Кривоозерської селищної ради, затвердженого рішенням № 301 від 16.07.2025 року вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , біля матеріл ОСОБА_2 .
6.3. Застосування принципу найкращих інтересів дитини
 
Вирішуючи спір, суд керується статтями 141, 150, 160, 161 Сімейного кодексу України, положеннями статті 3 Конвенції ООН про права дитини, а також практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якими найкращі інтереси дитини мають пріоритет над інтересами дорослих.
Суд виходить з того, що принцип рівності прав батьків не є тотожним рівності фактичних умов, які кожен із них може забезпечити дитині на момент розгляду справи. Визначальним є не формальне волевиявлення сторін, а реальні умови життя дитини та їх відповідність її потребам.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов переконання, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю забезпечує:
-збереження сформованого та стабільного середовища проживання;
-мінімізацію ризиків психологічної та емоційної дестабілізації;
-дотримання принципу безперервності догляду;
-реалізацію найкращих інтересів дитини у розумінні національного та міжнародного права.
Отже, з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин, оцінки доказів у їх сукупності та застосування відповідних норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що:
-первісний позов підлягає залишенню без розгляду;
-зустрічний позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню;
-місце проживання малолітньої дитини доцільно та необхідно визначити разом із матір`ю, що відповідає найкращим інтересам дитини, вимогам Сімейного кодексу України та міжнародним стандартам захисту прав дитини.
7. Судові витрати 
 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 141 ЦПК України, до судових витрат належать, зокрема, судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, за умови їх документального підтвердження.
Судом встановлено, що:
-первісний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду за його власною заявою, поданою в порядку п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України;
-зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі як обґрунтований та такий, що відповідає вимогам матеріального права і найкращим інтересам малолітньої дитини;
-саме процесуальні дії позивача за первісним позовом зумовили виникнення судового спору, відкриття провадження та необхідність відповідачки звертатися до суду із зустрічним позовом для захисту своїх прав та прав дитини.
Суд також враховує, що подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду не усуває факту ініціювання ним судового процесу та не звільняє його від процесуальних наслідків, пов`язаних із витратами іншої сторони, понесеними у зв`язку з розглядом справи.
У контексті даної справи суд дійшов висновку, що:
-саме позивач ОСОБА_1 є стороною, яка фактично програла спір у процесуальному розумінні, оскільки його первісні вимоги не були розглянуті по суті з підстав реалізації ним власного волевиявлення, а зустрічні вимоги іншої сторони були задоволені;
-покладення судових витрат на позивача відповідає принципам справедливості, змагальності та добросовісності цивільного процесу, а також запобігає покладенню фінансового тягаря судового захисту на сторону, яка діяла правомірно та була змушена звернутися до суду для захисту прав малолітньої дитини.
З огляду на наведене, керуючись статтею 141 ЦПК України, суд доходить висновку про необхідність покладення судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, на ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76–81, 89, 141, 257, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:

 
Заяву позивача ОСОБА_1 про залишення первісного позову без розгляду - задовольнити.
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - залишити без розгляду.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини – задовольнити повністю.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 коп. судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

Апеляціи?на скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня и?ого проголошення до Киі?вського апеляціи?ного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначении? строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законноі? сили після закінчення строку подання апеляціи?ноі? скарги всіма учасниками справи, якщо апеляціи?ну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляціи?ноі? скарги рішення, якщо и?ого не скасовано, набирає законноі? сили після повернення апеляціи?ноі? скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляціи?ного провадження або прии?няття постанови суду апеляціи?ноі? інстанціі? за наслідками апеляціи?ного перегляду.

Повне рішення складено та підписано: 02.02.2026 року.

Суддя          А.В. Янченко