Справа № 485/2151/25
Провадження №2/485/39/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

26 січня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючої судді – Бодрової О.П.,
за участі секретаря судового засідання – Камінського Б.О.,
прокурора – Притули М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха Володимира Володимировича в інтересах держави в особі - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,
установив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2025 року керівник Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюх Володимир Володимирович, в інтересах держави в особі - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 39825404) земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНОКПП - НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825780000:33:000:0023, площею 2,8178 га, яка знаходиться на території Снігурівської міської ТГ, Баштанського району, Миколаївської області, а також стягнути понесені витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, успадкувала право власності на земельну частку (пай), кадастровий номер 4825780000:33:000:0023, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Снігурівське» площею 2,5 га, після смерті ОСОБА_3 . В подальшому, на підставі сертифікату та розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації розроблено документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності громадянки росії ОСОБА_1 на земельну ділянку в межах Снігурівської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії та набула право власності на вказану земельну ділянку. Разом з тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023 за ОСОБА_1 відсутні. Баштанською окружною прокуратурою було виявлено порушення вимог ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, а саме: ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (з 14.08.2008 по даний час) не відчужила її, тому прокурор просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області належну відповідачеві земельну ділянку.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 17 листопада 2025 року відкрила провадження у справі, постановила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначила підготовче судове засідання /а.с.50/.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 10 грудня 2025 року постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду /а.с.86/.
Позиції учасників справи
Прокурор у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надали заяву з якої слідує, що управління позов підтримує і просить його задовольнити, розгляд справи просили проводити без участі представника.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду, оскільки можливість надання доручення про виручення документів та виклик відповідача в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.
Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до положень ст. 145 ЗК України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, то воно наділене правом на подання такого роду позовів. 
На запит прокурора від 30 вересня 2025 року № 52/4-5341вих25, в листі від 08 жовтня 2025 року №10-14-0.166-4465/2-25 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило, що згідно наявних даних Національної кадастрової системи, земельна ділянка з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023 площею 2,8178 га, яка розташована в межах території Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області перенесена в автоматизованому порядку до Державного земельного кадастру на підставі Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області. Відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відсутній запис про реєстрацію та дату видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 631946. Заходи претензійно-позовного характеру не вживалися у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023 площею 2,8178 га, згідно з вимогами статтей 125, 126 Кодексу не виникло /а.с.34/.
Так, керівником Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області скеровано до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №52/4-6141ВИХ-25 від 07.11.2025, згідно якого повідомлено, що Баштанською окружною прокуратурою відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено підстави для представництва інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки, у зв`язку з чим, підготовлено позовну заяву до суду /а.с.36/.
У відповідності до положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 56 ЦПК України існують всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин.
Суд встановив, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №447693161 від 14.10.2025), відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023відсутні /а.с.7/.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №447692778 від 14.10.2025), запит щодо фізичної особи з РНОКПП НОМЕР_1 , відсутня інформація щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023. Разом з тим, ОСОБА_1 на праві приватної власності, частка власності – 1/1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1-1497, 14.08.2008, Снігурівська державна нотаріальна контора, належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 /зворот а.с.7-8/.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №447692508 від 14.10.2025), щодо ОСОБА_1 інформація відсутня /а.с.9/.
За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9978882482025 від 23.09.2025, земельна ділянка з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023, з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області, площею 2,8178 га, на праві власності належить ОСОБА_1 , громадянці Російської Федерації, на підставі рішення органу виконавчої влади – розпорядження голови Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області №473-р від 16.09.2008 /а.с.10-15/.
Наведене узгоджується з даними Поземельної книги відкритої 13.08.2015, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023, а саме у розділі 3 Поземельної книги зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 4825780000:33:000:0023 /а.с.16-28/.
За даними державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №631946 виданого Снігурівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 , на підставі розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації №473-р від 16.09.2008, є власником земельної ділянки площею 2,8200 га в межах території Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області (за межами населеного пункту) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825780000:33:000:0023/а.с.35/.
Разом з тим, з листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №10-14-0.166-4465/2-25 від 08.10.2025, встановлено, що згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відсутній запис про реєстрацію та дату видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 631946. Однак, у Головному управлінні на зберіганні знаходиться два заповнені бланки державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 631946, виготовлених на ім`я ОСОБА_1 /а.с.34-35/.
За інформацією Управління ДМС України в Миколаївській області від 25 вересня 2025 року №4801.3.3-7595/48.1-25, встановлено, що за обліками УДМС у Миколаївській області відсутня інформація щодо документування паспортом громадянина України та посвідкою на постійне або тимчасове проживання в Україні на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.31/.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР , зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до частин 2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини 2 цієї статті у разі: 1) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; 2) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до пункту 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1302 від 09.12.2021, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.
Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області, затвердженим наказом Держгеокадастру №248 від 21.05.2021 визначено, що Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Згідно ст. 148 ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та на умовах, встановлених законом.
Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 11 березня 2003 року "Новоселецький проти України", від 1 червня 2006 року "Федоренко проти України"). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
На підставі викладеного, суд встановив, що ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 14.08.2008 по даний час) не відчужила її, у зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн за подачу позовної заяви, а також 1211,20 грн за подачу заяви про забезпечення позову.
Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.
На підставі ст. 13, 14 Конституції України, ст. 22, 80, 81, 145, 148 Земельного кодексу України, керуючись ст. 11-13, 76-81, 141, 158, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовну заяву керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха Володимира Володимировича в інтересах держави в особі - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки – задовольнити.
Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 39825404) земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНОКПП - НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825780000:33:000:0023, площею 2,8178 га, яка знаходиться на території Снігурівської міської ТГ, Баштанського району, Миколаївської області.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Миколаївської обласної прокуратури (Миколаївська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02910048, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, р/р UA748201720343150001000000340, Банк ДКСУ м.Києва, МФО 820172) понесені судові витрати у розмірі 3633,60 (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Повне рішення складено 26 січня 2026 року.

Суддя      О.П.Бодрова