ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15.01.2026р. Справа № 905/812/25 
Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,
розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет”, місто Київ, 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінпродтрейд”, с.Іванівка, Покровський район, Донецька область, 
про стягнення 22 240,07 грн,

без виклику сторін 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дебет” звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінпродтрейд”, про стягнення 22 240,07 грн.
Рішенням від 22.12.2025 суд позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет”, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінпродтрейд”, про стягнення 22 240,07 грн, задовольнив частково, в сумі 22 239,03 грн. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінпродтрейд” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” основний борг в сумі 12 661,06 грн, 3% річних в сумі 1 487,07 грн, інфляційні втрати в сумі 8 090,90 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,29 грн. Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму заборгованості – 12 661,06 грн за період з 15.08.2025 і до моменту виконання рішення суду за формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100, де СОБ – сума основного боргу; 3 – ставка процентів; КДП – кількість днів прострочення, КДР – кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариство з обмеженою відповідальністю “Вінпродтрейд” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет”. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
05.01.2026 через систему “Електронний суд” від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн; додаткове рішення по справі ухвалити без участі позивача.
Ухвалою від 07.01.2026 суд прийняв до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; запропонував відповідачу до 12.01.2026 надати суду письмові пояснення щодо заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення.
Згідно з частиною одинадцятою статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Суд встановив, що позивач та відповідач у справі зареєстрували електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та ухвала від 07.01.2026 в електронному вигляді була доставлена до електронного кабінету сторін та представника позивача в підсистемі «Електронний суд» 07.01.2026 про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку документу до електронного кабінету.
Отже, учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення від 05.01.2026.
Також, суд зазначає, що станом на дату винесення цього додаткового рішення у встановлений строк (до 12.01.2026) відповідач не надав правову позицію щодо заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомляв.

Суд, дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, дійшов висновку про її обґрунтованість з огляду на наведене нижче.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 2-5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” зазначав у позовній заяві стосовно понесених судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що складає фіксовану суму 10 000,00 грн. 
Також, в позовній заяві позивач повідомив суд, що докази надання професійної правничої допомоги (договір, додаткова угода надані до позову), акт наданих послуг буде надано до матеріалів справи після його підписання та у строк, визначений ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Заява позивача з доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подана суду через систему “Електронний суд” 05.01.2026, повний текст рішення по справі підписано 02.01.2026 та 02.01.2026 надіслано до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, наявних в матеріалах справи.
Таким чином, заява представника позивача від 05.01.2026 з доказами на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подано у встановлений строк.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч.ч. 1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (аналогічна правова позиція наведена і в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20, постанові Верховного суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного суду від 19.01.2022 у справі №910/789/21).
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини при присудженні судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно з практикою суду відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які є фактичними, неминучими та обґрунтованими за розміром (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04), а також є розумними ("Лавентс проти Латвії"). 
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності до ст.26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/789/21).

В підтвердження витрат на правничу допомогу заявник додає до заяви про ухвалення додаткового рішення наступні документи:
- договір про надання правової допомоги від 03.01.2024;
- додаток №15 від 14.08.2025 року до договору від 03.01.2024 року;
- акт надання послуг №1 від 05.01.2026 року;
- наказ АО «Колт» № 1/06-2025-к від 02.06.2025 року про прийняття Костишеної В.Л. на посаду адвокатки АО «Колт»;
- довіреність від 29.12.2025 року;
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ІФ №002063 від 02.05.2025;
- доказ направлення заяви з додатками відповідачу.
Наданий суду договір про надання правової допомоги від 03.01.2024 року укладений між Адвокатським об`єднанням «КОЛТ» (надалі – виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебет»( надалі- клієнт).
Згідно пунктів 1.1., 1.2. договору про надання правової допомоги АО «КОЛТ» зобов`язується надати, а клієнт прийняти та оплатити замовлені ним юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному договором. Перелік юридичних послуг, їх обсяг, вартість та строки надання узгоджуються сторонами за окремими замовленнями клієнта, які погоджуються сторонами у додаткових угодах до договору.
Пунктом 2.8. визначено, що виконавець може залучити до надання послуг третіх осіб без додаткового погодження із клієнтом.
Вартість юридичних послуг за даним договором погоджується сторонами в додатках до даного договору (п.4.1 договору).
В пункті 8.1. договору вказано, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до його повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
Відповідно до п.9.1 договору всі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані сторонами або належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов`язковим посиланням на цей договір.
Договір підписано адвокатським об`єднанням та клієнтом без зауважень та заперечень.
За умовами договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 в редакції додаткової угоди № 15 від 14.08.2025 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 сторони пунктом 1 погодили, що враховуючи п.1.2 договору сторони домовились, що виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, надати, а клієнт – прийняти та оплатити правову допомогу, надану виконавцем, пов`язану із представництвом інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Вінпродтрейд» або його правонаступника та/або з боржника боржника за договором поставки з відстрочкою платежу №10 від 20 квітня 2017 року з відстрочкою платежу, та штрафних санкцій, інфляційних втрат і 3% річних, які будуть нараховані на основну суму боргу за договором №10 від 20 квітня 2017 року, а також судових витрат. Попередня сума заборгованості становить 22240,07 грн. Остаточна сума заборгованості буде визначена рішенням суду та/або виконавчим документом.
До правової допомоги яка надається за даним договором,відносяться:
- п.2.1 на виконання п. 1 цієї додаткової угоди виконавець зобов`язаний підготувати позовну заяву та/або заяву про видачу судового наказу, подати до суду цей процесуальний документ, готувати інші необхідні процесуальні документи щодо захисту прав і інтересів клієнта та представляти інтереси клієнта в суді першої інстанції;
- п. 2.2. вартість правової допомоги, передбаченої п.2.1.цієї додаткової угоди, становить 10 000,00 грн. Ці послуги виконавця оплачуються клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок виконавця упродовж 30 днів після ухвалення рішення судом першої інстанції на користь клієнта (пункт 2 додаткової угоди №15 від 14.08.2025).
Додаток №15 від 14.08.2025 до договору від 03.01.2024 підписано адвокатським об`єднанням та клієнтом без зауважень та заперечень.
Згідно наданого представником акту надання послуг №1 від 05.01.2026 Адвокатське об`єднання та ТОВ «Дебет» склали цей акт про те, що на підставі договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 року та додатку №15 від 14.08.2025 виконавцем були надані такі послуги – виконання умов договору про надання правової допомоги від 03 січня 2024 року та додатку №15 від 14.08.2025, правова допомога пов`язана з представництвом інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Вінпродтрейд» або його правонаступника та/або з боржника боржника за договором поставки з відстрочкою платежу №10 від 20 квітня 2017 року та штрафних санкцій, інфляційних втрат і 3% річних, які будуть нараховані на основну суму боргу за договором №10 від 20 квітня 2017 року, а також судових витрат. Представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, підготовка позовної заяви та/або заяви про видачу судового наказу, подання до суду цього процесуального документа, підготовка інших необхідних процесуальних документів щодо захисту прав та інтересів клієнта.
В наданому акті зазначено, що загальна вартість робіт (послуг) склала 10000,00 грн. Та зазначено, що клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання послуг не має.
Акт надання послуг №1 від 05.01.2026 підписано адвокатським об`єднанням та клієнтом без зауважень та заперечень.

Оцінюючи надані адвокатом Костишеною В.Л. на підтвердження понесених витрат документи, суд зазначає, що вони не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що адвокатом у даній справі складені та подані до суду наступні документи: заява про вступ у справу представника від 04.09.2025; відповідь на відзив від 11.09.2025; заява про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції від 07.10.2025; заява про долучення документа для посвідчення особи від 14.10.2025; заява про ухвалення додаткового рішення від 05.01.2026. Також, адвокатом Костишеною В.Л. було надано послугу з представництва позивача у судових засіданнях (в режимі відеоконферерції). 
Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження участі адвоката Костишеної В.Л. в судових засідання – 17.10.2025, 03.11.2025 17.11.2025, 08.12.2025, а саме технічними записами та протоколами судових засідань.
З матеріалів справи вбачається, що суд, розглянувши матеріали позовної заяви, ухвалою від 25.08.2025 відкрив провадження у справі та визначив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Проте, отримавши відзив відповідача на позовну заяву суд призначив розгляд справи в судовому засіданні та викликав представників сторін в судове засідання в режимі відео конференції, з метою з`ясування неузгодженості між оформленням господарської операції, що була предметом спору. 
Згодом, за результатами судового засідання, суд ухвалив розгляд справи №905/812/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання та визнав обов`язковою явку представників сторін. 
Тобто, вищевказане свідчить про те, що спір, який спочатку не був віднесений до справ значної складності, а процесуальна позиція відповідача зумовила необхідність здійснення додаткових процесуальних дій та, відповідно, збільшення обсягу правової допомоги.
Так, представник позивача надавав додаткові пояснення та докази, на спростування позиції відповідача, а також в режимі відеоконференції був присутній у судових засіданнях 17.10.2025, 03.11.2025 17.11.2025, 08.12.2025, проведення яких було обумовлено процесуальною позицію відповідача та неявкою його представника у судове засідання.
Суд вважає, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про співмірність розміру заявлених витрат на правову допомогу. 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 у справі №686/5064/20.
З огляду на викладене, виходячи із критерію складності справи, обсягу наданої правової допомоги адвокатом, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), враховуючи час, витрачений представником на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” від 05.01.2026 та стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вінпродтрейд” (25350, Донецька область, Покровський район, с. Іванівка, Гродівська ТГ, вул.Центральна, б.1; код ЄДРПОУ 34886897) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” (03124, м.Київ, бул. Гавела Вацлава, б.4; код ЄДРПОУ 45320950) 10000,00 грн витрат на правову допомогу.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне додаткове рішення складено та підписано 15.01.2026. 

Суддя К.С. Харакоз