ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  902/1105/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 10.12.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.04.2025
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2025

у справі № 902/1105/22

за заявою Приватного підприємства "Ремстройсвязь"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке"

про  банкрутство

ВСТАНОВИВ: 

1. В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1105/22 про банкрутство ТОВ "Ситковецьке". Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

2. Постановою суду 12.04.2024 боржника визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражну керуючу Кирик О.В.

3. 26.11.2024 до місцевого господарського суду від ліквідатора банкрута - арбітражної керуючої Кирик О.В. надійшла заява № 92-СТ від 18.11.2024 про покладення на органи управління боржника солідарної відповідальності, притягнення до солідарної відповідальності керівника банкрута - ОСОБА_1 .

3.1. Заява мотивована тим, що ТОВ "Ситковецьке" засновано 11.11.2005, а в період з 01.01.2018 (дата укладення договору з ініціюючим кредитором) по жовтень 2022 (дата подання ініціюючим кредитором заяви до суду), керівником товариства був ОСОБА_1 . При цьому, згідно відомостей з Реєстру, впродовж 01.01.2018 по жовтень 2022, одним із істотних засновників (учасників/власників) ТзОВ "Ситковецьке", компетенція котрого дозволяла здійснювати значний вплив на діяльність та рішення боржника, був ОСОБА_2 . Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.11.2022 у даній справі підтверджена кредиторська заборгованість ініціюючого кредитора до боржника в сумі 22453655, 99 грн виникла задовго до процедури банкрутства - починаючи з 2020 року (судові рішення від 18.08.2020 у справі № 902/116/20, від 16.03.2021 у справі № 902/1116/20, від 21.07.2021 у справі 902/213/21, від 06.08.2021 у справі № 902/853/20, які набрали законної сили та на дату звернення ініціюючого кредитора до суду із заявою були чинними). Окрім того, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.06.2023 у даній справі підтверджена кредиторська заборгованість ГУ ДПС у Вінницькій області до боржника в сумі 2158172, 78 грн з податків і зборів, та штрафних санкцій, які виникли у період лютий - травень 2021, та визнані самим боржником. Згідно даних балансів за 2020 рік та 1 квартал 2021 року (надані органом статистики) вбачається у банкрута збільшення дебіторської заборгованості (рядок балансу 1155) з 31254 тис. грн. (на 01.01.2020) до 39926 тис. грн. (на 31.03.2021) та збільшення кредиторської заборгованості (рядок балансу 1615) з 54716 тис. грн. (на 01.01.2020) до 70594 тис. грн. (на 31.03.2021). Остання обов`язкова звітність боржником подавалася за перший квартал 2021 року, що свідчить про те, що керівник боржника свідомо не складав та не подавав звітність ані до органів статистики, ані до податкових органів з метою приховування відповідної інформації про стійку неплатоспроможність товариства від його засновників (учасників/власників). Також керівником боржника не надавалися щорічні звіти щодо господарської діяльності товариства його засновникам (учасникам/власникам). Відтак,  починаючи із серпня 2020 року, органи управління боржника самоусунулися від участі у його господарській діяльності, свідомо допустили порушення та неналежне, несвоєчасне та/або неповне виконання боржником відповідного грошового зобов`язання (підтверджується судовими рішеннями від 18.08.2020 у справі № 902/116/20, від 16.03.2021 у справі № 902/1116/20, від 21.07.2021 у справі 902/213/21, від 06.08.2021 у справі № 902/853/20), не вживали жодних дій щодо підтримання та забезпечення господарської діяльності боржника у проведені розрахунків за власними зобов`язаннями, несвоєчасному погашенні узгодженої заборгованості в добровільному порядку, невжиття заходів збільшення статутного фонду боржника, неприйняття управлінських рішень, направлених на недопущення банкрутства підприємства боржника, а також дій, спрямованих па приховування фінансово-майнового стану підприємства, котрі призвели до порушення провадження у справі про банкрутство та визнання банкрутом ТОВ "Ситковецьке", розуміючи при цьому наслідки та відповідальність за вчинення вказаного вище, в тому числі й щодо стягнення коштів за невиконання грошових зобов`язань. І як наслідок, зазначене вище призвело до неможливості виконання боржником грошових зобов`язань перед кредиторами, в т.ч. ініціюючим кредитором. Із дати виникнення невиконаних грошових зобов`язань боржник знаходився у стані надкритичної неплатоспроможності, коли задоволення вимог його кредиторів було можливим тільки у ліквідаційній процедурі. Відтак, орган управління зобов`язаний був звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, однак, провадження у даній справі відкрито ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.11.2022 за заявою ТзОВ "Суффле Агро Україна", а не за заявою боржника. Зважаючи на вказані обставини, арбітражна керуюча вказала про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ, з огляду на що останній має бути притягнутий до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ситковецьке" 68793695, 88 грн. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
4. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.04.2025, яку залишено без змін постановою  Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у цій справі, заяву ТОВ "Ситковецьке" в особі ліквідатора - арбітражної керуючої Кирик О.В. № 92-СТ від 18.11.2024 про покладення солідарної відповідальності задоволено; постановлено притягнути керівника банкрута - ОСОБА_1 до солідарної відповідальності у справі № 902/1105/22 про банкрутство ТОВ "Ситковецьке" в порядку та з підстав, передбачених ч. 6 ст. 34 КУзПБ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь банкрута 68793695, 88 грн.
4.1. Судові рішення мотивовано тим, що неподання керівником ТзОВ "Ситковецьке" ОСОБА_1 після виникнення ознак неплатоспроможності товариства заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство останнього, яка фактично являє собою публічне повідомлення всіх контрагентів про обставини неплатоспроможності та неможливість виконати свої зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами, завдало шкоди кредиторам ТзОВ "Ситковецьке", оскільки останні, не будучи обізнаними щодо фінансово-господарського стану боржника, розраховували на погашення боржником наявної заборгованості, не знаючи та не маючи можливості дізнатись, що відповідні зобов`язання товариства за такими господарськими операціями виконані бути не можуть.
-Відтак, невиконання керівником боржника - ОСОБА_1 обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі, є підставою для покладення на останнього солідарної відповідальності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.04.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у справі №902/1105/22 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" в особі ліквідатора арбітражної керуючої Кирик О.В. про покладення на органи управління боржника солідарної відповідальності - відмовити.
5.1. На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували статтю 34 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 902/1068/20, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.12.2022 у справі № 910/2971/20,  від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21.
-Крім того, скаржник вказує, що відповідно до п.1 ч. 3 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази.
-Зазначає, що суд не дослідив долучений до матеріалів справи доказ, а саме копію повідомлення про вручення від 26.04.2021 поштового відправлення, зміст якого не відомий від Немирівської ДПІ, який було вручено 09.04.2021 ОСОБА_3 . Поза увагою суду залишився той факт, що кредитором у справі є Головне управління ДПС у Вінницькій області, а не Немирівська ДПІ; відсутній опис вкладення або будь- які інші дані про зміст поштового відправлення; поштове відправлення вручене ОСОБА_3 , який не є уповноваженим представником ТОВ "Ситковецьке". Тобто жодних доказів того, що ГУ ДПС у Вінницькій області зверталось із вимогою про сплату заборгованості до ТОВ "Ситковецьке", а також того, що скаржник як належний представник ТОВ "Ситковецьке" був повідомлений про існування такої заборгованості перед ГУ ДПС у Вінницькій області в матеріалах справи не містисться.
-Скаржник вважає, що внаслідок порушення норм процесуального права, а саме неналежної оцінки та ігнорування зібраних доказів, суд першої та апеляційної інстанції зробив хибний висновок, що не відповідає фактичним обставинам справи щодо невиконання ТОВ "Ситковецьке" станом на 07.05.2021 зобов`язань на загальну суму 24 611 828, 77 грн. У зв`язку з цим, суди дійшли неправильного висновку, що обов`язок звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ситковецьке" виник у керівника боржника з 07.05.2021, коли настав строк виконання грошового зобов`язання перед другим кредитором - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

6. ТОВ «ІНВІКТАС» та ТОВ "Ситковецьке" подано відзиви на касаційну скаргу, з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

7. ТОВ «ІНВІКТАС» подано додаткові пояснення у справі з проханням врахувати їх під час розгляду справи.

Провадження у Верховному Суді

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №902/1105/22 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025.
9. Ухвалою Верховного Суду від 29.09.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.04.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у справі №902/1105/22 та призначено до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 902/1105/22 на 19 листопада 2025 року о      12:20 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
10. Ухвалою Верховного Суду від19 листопада 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні у справі №902/1105/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.04.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у справі №902/1105/22 до 10 грудня 2025 року о  12:40  год. у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, зал № 330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

11. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.  

12. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Предметом касаційного перегляду у цій справі є судові рішення судів попередніх інстанцій про покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ та стягнення з керівника відповідної суми.
14. За приписами абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ  боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
15. Абзац другий частини шостої зазначеної статті визначає, що якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.
16. Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника боржника (органів управління боржника), який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так й після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20, від 20.07.2023 у справі № 924/408/21).
17. Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених/невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (стаття 1, частини перша, друга статті 34, частина шоста статті 39 КУзПБ). Суд зазначив, що у справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки, як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника. У зв`язку із цим Суд дійшов висновку, що солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
18. Верховний Суд у зазначеній постанові у справі №908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.
19. Для покладення солідарної відповідальності на керівника / члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
20. Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів: 1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); 2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
21. При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими.
22. Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.
23. Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.
24. При цьому фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.
25. Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.
26. При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.
27. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема постанова Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №904/76/21), частиною шостою статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Наведена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість керівнику боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
28. Задовольняючи заяву ліквідатора боржника, суди виходили з такого.

29. У поданій заяві ліквідатор вказала про існування у ТОВ "Ситковецьке" зобов`язань перед ТОВ "Суффле Агро Україна" в сумі 22453655, 99 грн та  Головним управлінням ДПС у Вінницькій області в сумі 2158172, 78 грн.

30. Заборгованість боржника перед ТОВ "Суффле Агро Україна" виникла починаючи з 2020, на підставі рішень суду від 18.08.2020 у справі №902/116/20, від 16.03.2021 у справі № 902/1116/20, від 21.07.2021 у справі №902/213/21, від 06.08.2021 у справі № 902/853/20. 

31. Заборгованість з податку на прибуток підтверджується карткою особового рахунку, податковим повідомленням-рішенням № 0037390717 від 09.04.2021, податковою декларацією з податку на прибуток від 02.03.2021. Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб підтверджується карткою особового рахунку, податковими повідомленнями - рішеннями № 0032350711 від 09.04.2021, № 0032310711 від 09.04.2021, №0032330711 від 09.04.2021. Заборгованість з орендної плати з юридичних осіб підтверджується карткою особового рахунку, податковою декларацією з плати за землю від 22.02.2021, від 11 05.2022. Заборгованість з податку на додану вартість підтверджується карткою особового рахунку, податковим повідомленням-рішенням № 0032370717 від 09.04.2021. Заборгованість з єдиного внеску підтверджується карткою особового рахунку, податковими розрахунками сум доходу, рішенням № 000/914/2409 від 05.02.2021.

32. Судами встановлено, що всі податкові повідомлення-рішення надсилалися боржнику рекомендованими повідомленнями за його поштовою адресою: вул. Мандролька, буд. 19, смт. Ситківці, Вінницька обл., п/і 22865. Останнє податкове повідомлення-рішення від 09.04.2021 вручено особисто представнику ТОВ "Ситковецьке" 26.04.2021.

33. Згідно з п. 56.3 ст. 56 ПК України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог п. 44.6 ст. 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. 

34. Оскільки боржник у встановлені законом строки не скористався своїм правом адміністративного оскарження, зазначені вище податкові повідомлення-рішення є узгодженими.

35. Судами встановлено, що останнє податкове повідомлення-рішення отримано боржником 26.04.2021, відповідно зобов`язання щодо сплати податкового боргу з виникли 07.05.2021. 
36. Врахувавши наведені обставини,  судами встановлено, що у ТОВ "Ситковецьке", станом на 07.05.2021, були не виконані зобов`язання на загальну суму 24611828, 77 грн, з яких перед ТОВ "Суффле Агро Україна" на суму 22453655, 99 грн та перед Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на суму 2158172, 78 грн.

37. Відтак, судами правильно встановлено, що  обов`язок звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ситковецьке" виник у керівника боржника з 07.05.2021, коли настав строк виконання грошового зобов`язання перед другим кредитором - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області,  до 07.06.2021.

38. Також, за змістом приписів ч. 6 ст. 34 КУзПБ порушення, яке є умовою покладення солідарної відповідальності, є допущене керівником боржника (органами управління боржника) порушення місячного строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності боржника та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

39. Відтак, своєчасне, з дотриманням вимог абз. 1 ч. 6 ст. 34 КУзПБ подання боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є запорукою раціонального та справедливого розподілення активів боржника, якого за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності (звітності) боржника виявилося недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

40. Водночас, зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими.

41. У свою чергу ОСОБА_1 стверджує, що у ТОВ "Ситковецьке" було достатньо активів для погашення заборгованості, що вимоги ТОВ "Суффле Агро Україна" до боржника  були забезпечені іпотекою нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 15.04.2019, предметом якого був комплекс будівель та споруд, загальною площею 5951, 5 кв.м. за адресою:   АДРЕСА_1 , вартістю 27000000 грн. ОСОБА_1 стверджує, що в 2019 ТОВ "Ситковецьке" було проведено реконструкцію вказаного об`єкту нерухомого майна, внаслідок чого його площа збільшилась до 6765, 6 кв.м.

42. Посилання ОСОБА_1 на звіт про незалежну оцінку об`єкту приватної власності комплексу будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, який виготовлено  ТОВ "Подільський експертний центр", відповідно до якого ринкова вартість об`єкту нерухомого майна комплексу будівель та споруд загальною площею 6765, 6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , визначена за порівняльним підходом станом на 08.09.2020 становить 96119857 грн, відхилено судами.

43. Так,  судами встановлено, що до матеріалів справи додано лише першу та останню сторінку звіту, з яких неможливо встановити яке саме майно підлягало дослідженню, відтак, поданий звіт не є належним доказом у справі. 

44. Крім того, судами встановлено, що строк дії Звіту про незалежну оцінку майна ТОВ "Ситковецьке" який складено 08.09.2020 року, сплив з огляду на те, що Порядком ведення єдиної бази звітів про оцінку, затвердженого наказом ФДМУ від 17.05.2018 № 568 (розіділ IV), строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шести місяців з дати оцінки. 

45. Також, судами встановлено, що згідно акта від 23.06.2021 про реалізацію предмета іпотеки в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, комплекс будівель та споруд разом з усім обладнанням було передано ТОВ "Суффле Агро Україна" в рахунок часткового погашення заборгованості за наказом про виконання рішення Господарського суду Вінницької області № 902/116/20 від 23.11.2020 за початковою ціною третіх прилюдних торів, за ціною 15324400 грн без ПДВ.

46. Судами встановлено відсутність можливості боржником розпоряджатись сільськогосподарською технікою, а саме: два зернозбиральних комбайни марки "CASE IH" 2388, два зернозбиральних комбайни CLAAS LEXION 480, один гусеничний трактор CASE IH STEIGER500 QUADTRAC та оприскувач самохідний PARRUDA MA-3027M, оскільки 14.01.2020 заступником начальника Немирівського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в межах виконавчого провадження ВП №60962289 на підставі виконавчого напису № б/н від 26.12.2019 виданого нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про накладення арешту на трактор гусеничний CASE IH STEIGER500 QUADTRAC, 2013 року випуску; один зернозбиральний комбайн CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску та два зернозбиральних комбайни марки "CASE IH" 2388, 2008 року випуску.

47. Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Експертна служба України" від 11.07.2022 про вартість майна, ринкова вартість оприскувача самохідного PARRUDA MA-302M, 2012 року випуску, складає 989640,00 грн, а згідно акта від 02.09.2022 про проведеного електронного аукціону в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, вказаний самохід продано за 705118, 50 грн.

48. Відносно майна, яке знаходиться в м. Севастополь, вул. Челюскінців, буд. 49/3, суди зазначили, що у зв`язку з окупацією вказаної території, відсутня можливість розглядати вказані приміщення як актив, з огляду на відсутність можливості розпоряджатися останніми. 

49. Підсумовуючи наведене, судами спростовано твердження ОСОБА_1 про достатність активів для задоволення вимог кредиторів.

50. Водночас, судами встановлено, що про неплатоспроможність боржника свідчать дані балансів за 2020 та 1 квартал 2021, надані органами статистики, (після 31.03.2021 боржник не подавав в звітність), з яких вбачається, що у боржника збільшилась дебіторська заборгованість (рядок балансу 1155) з 31254 тис. грн (на 01.01.2020) до 39926 тис грн. (на 31.03.2021) та збільшилась кредиторська заборгованість (рядок балансу 1615) з 54716 тис. грн (на 01.01.2020) до 70594 тис. грн (на 31.03.2021).

51. Фото листування з ТОВ "Суффле Агро Україна" за допомогою засобів електронної пошти, на які посилався ОСОБА_1 , суди правильно оцінено як неналежні докази з огляду на те, що такі роздруківки електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. 

52. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.  Таким чином, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом без накладеного електронного цифрового підпису і тому не може розглядатися судом як доказ. При цьому, відсутність електронного цифрового підпису у відповідних документах свідчить про те, що зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення інформації.

53. Враховуючи усі встановлені обставини, слід погодитись із судами попередніх інстанцій про невжиття ОСОБА_1 заходів щодо усунення загрози неплатоспроможності боржника, покращення його фінансового становища чи інших заходів, спрямованих на оздоровлення діяльності боржника, або про звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

54. Неподання керівником ТОВ "Ситковецьке" ОСОБА_1 після виникнення ознак неплатоспроможності товариства заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство останнього, яка фактично являє собою публічне повідомлення всіх контрагентів про обставини неплатоспроможності та неможливість виконати свої зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами, завдало шкоди кредиторам ТОВ "Ситковецьке", оскільки останні, не будучи обізнаними щодо фінансово-господарського стану боржника, розраховували на погашення боржником наявної заборгованості, не знаючи та не маючи можливості дізнатись, що відповідні зобов`язання товариства за такими господарськими операціями виконані бути не можуть.

55. Отже, невиконання керівником боржника - ОСОБА_1 обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі, є підставою для покладення на останнього солідарної відповідальності, що правильно встановлено судами під час розгляду справи.

56. Доводи скаржника про те, що судами не враховано прийняття рішення засновниками товариства про його припинення шляхом поділу та утворення комісії з припинення, а відтак суб`єктом відповідальності має бути колегіальний орган - комісія з припинення, підлягають відхиленню 

57. Як зазначено вище, обов`язок звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ситковецьке" виник у керівника боржника з 07.05.2021. При цьому рішення про припинення ТОВ "Ситковецьке" шляхом поділу прийнято засновниками 04.06.2021 та відомості про створення ліквідаційної комісії оприлюднено 09.06.2021. 

58. За встановлених судами обставин, обов`язок керівника виник раніше створення колегіального органу, що спростовує твердження скаржника.

59. Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

60. Суд акцентує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
61. Зі змісту судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду цього спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.
62. За таких обставин, Верховний Суд у цій справі не вбачає підстав для скасування правильних по суті постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції, за змістом яких суд задовольнив заяву про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника - ОСОБА_1 з підстав, визначених частиною 6 статті 34 КУзПБ.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
63. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
64. Згідно з положеннями статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
65. З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржені ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду - без змін як таких, що прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати
66. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.04.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 у справі №902/1105/22 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                              С.В. Жуков

Судді                                                                                         В.І. Картере

                                                                                          К.М. Огороднік