Справа № 357/5577/25 Головуючий в суді І інстанції - Дубановська І.
Провадження № 33/824/4381/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
07 листопада 2025 року м. Київ 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,
за участю: 
захисника особи, яка притягається до відповідальності-адвоката Бабенка Р.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2025 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 13 квітня 2025 року о 21 год. 59 хв. траса автодороги М-05 Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo CX 90, н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, огляд проводився за допомогою приладу газоаналізатор Drager Alcotest 7510 ARMF-0388, результат огляду позитивний 0,47 проміле, тест № 1243, водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2025 року,  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що із висунутим звинуваченням категорично не погоджується, вини своєї не визнає та вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає безумовному скасуванню у повному обсязі. 
Апелянт вказує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вини ОСОБА_1 , натомість містять численні взаємовиключні відомості, які свідчать про грубі порушення процедури з боку працівників поліції.
Так, місцевий суд, всупереч вимогам статей 251, 252, 280 КУпАП, не прийняв до уваги численні порушення закону поліцейським при складанні матеріалів, проігнорував суперечливість та недопустимість ключових доказів, а також безпідставно відхилив доводи та клопотання, що були подані до суду. Постанова суду ґрунтується на припущеннях та неперевірених даних, а не на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
ОСОБА_1 категорично заявляє, що не вживав алкоголь у день події та не перебував у стані сп`яніння. Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не був доведений належними та допустимими доказами, а всі зібрані матеріали є суперечливими, сфальсифікованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Разом з тим, матеріали справи містять низку суперечностей та порушень процедури, які свідчать про недостовірність доказів, їх нікчемність та неправомірність дій поліції. Суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам, що призвело до ухвалення необґрунтованої постанови.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №1299703 та в роздруківці з приладу Drager Alcotest 7510 зазначено результат огляду - 0,47 проміле. Водночас, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який є одним із основних процесуальних документів, що фіксує процедуру огляду, вказано зовсім інший результат - 0,44 проміле.
Така розбіжність у даних є неприпустимою. Вона свідчить або про технічну несправність приладу, або про грубу недбалість, або навіть про фальсифікацію результатів працівниками поліції. Суд позбавлений можливості встановити, яким же насправді був результат огляду, і чи був він взагалі.
До того ж, матеріали справи одночасно містять документи, які стверджують протилежні за змістом факти: протокол, акт огляду та рапорт поліцейського стверджують, що огляд на стан сп`яніння був проведений на місці зупинки за допомогою приладу Drager. 3 іншого боку, в долученому до справи направленні на огляд водія до закладу охорони здоров`я від 13.04.2025 у графі "Результати огляду, проведеного поліцейським" міститься однозначний запис: «не проводився».
Таким чином, у матеріалах справи наявні два офіційні документи, складені працівниками поліції, один з яких стверджує, що огляд проводився, а інший - що він не проводився. Це є прямим доказом того, що надані суду матеріали є сфабрикованими та недостовірними.
Також, у протоколі зазначено, що свідки не залучалися, а фіксація здійснювалася на бодікамеру "МОТОРОЛЛА 477922". Проте, сам факт наявності відеозапису не означає його належності. Відеофіксація має бути повною, безперервною та відображати всі ключові етапи: роз`яснення прав, процес розпакування одноразового мундштука, показники приладу на екрані, ознайомлення водія з результатом. Суддя в постанові посилається на відеозаписи, які начебто підтверджують обставини, але не дає оцінки їх безперервності та повноті.
Крім того, ОСОБА_1 відмовився підписувати як роздруківку з результатами приладу Драгер, так і графу «З результатами згоден» в Акті огляду. Це є прямим підтвердженням незгоди з результатами тестування безпосередньо на місці події.
Відтак, на думку апелянта, враховуючи наведене, вважає, що працівниками поліції було створено ситуацію, яка мала характер адміністративної провокації, спрямованої не на з`ясування істини, а на формальне складання протоколу та притягнення до відповідальності за відсутності належних та допустимих доказів.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення адвоката Бабенка Р.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів або виклику і допиту в суді свідків, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі серії ЕПР1 №299703, де зазначено, що «13 квітня 2025 року о 21 год 59 хв траса автодороги М-05 Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo CX 90, н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, огляд проводився за допомогою приладу газоаналізатор Drager Alcotest 7510 ARMF-0388, результат огляду позитивний 0,47 проміле, тест № 1243, саме водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. В медичний заклад водій їхати категорично відмовився, чим порушив вимоги 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП». При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , якому були роз`яснені його права. Проте зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив (а.с. 1);
- у квитанції з приладу «Alcotest Drager 7510» від 13 квітня 2025 року, де зафіксований результат огляду ОСОБА_1 - 0,47 проміле (а.с.7);
- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів від 13 квітня 2025 року, де ОСОБА_1 підтвердив підписом, що «з результатами згоден» (а.с.8);
-у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 квітня 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 направлявся для медичного огляду до лікарні (а.с.6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив підписом про те, що огляд у лікарні не проводився, не доставлявся;
- в розписці ОСОБА_2 від 13 квітня 2025 року про те, що він забирає автомобіль Volvo CX 90, н.з. НОМЕР_2 та зобов`язується не допускати водія до керування ним (а.с.9);
- у рапорті поліцейського від 13 квітня 2025 року, згідно якого, зокрема, викладені обставини зазначені по суті вчиненого адміністративного правопорушення. Так, працівником поліції був зупинений транспортний засіб Volvo CX 90, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на блокпосту поліції (КПП), який рухався в крайній лівій смузі при вільній правій. Під час спілкування у водій ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що водій погодився пройти огляд на місці. Огляд проводився за допомогою приладу Alcotest Drager, результат огляду 0,47 проміле. З результатами огляду водій ОСОБА_1 був згоден, в медичний заклад їхати відмовився. Транспортний засіб було проведено під розписку тверезому водію. На водія ОСОБА_1 складений протокол. Подія фіксувалась на нагрудну бодікамеру, факт руху з камер відеоспостереження «Безпечна Київщина»;
- у відеозаписах від 13 квітня 2025 року, згідно яких, зокрема, установлені обставини викладені у протоколі. Так, водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блокпосту (КПП) під час керування транспортним засобом Volvo CX 90, н.з. НОМЕР_2 . Факт руху транспортним засобом під керуванням зафіксований на бодікамеру поліцейського та відео з камер «Безпечна Київщина». Відразу після зупинки працівник поліції при перевірці документів роз`яснив порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху України, та порушення за непристебнутий ремінь безпеки. Водій повідомляв, що «готовий нести відповідальність». В подальшому водій вийшов із автомобіля та останньому роз`яснювались його права та обов`язки, передабчені КУпАП та Конституцієї України. У ході спілкування працівником поліції було повідомлено, що у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та на запитання працівника поліції водій ОСОБА_1 повідомив, що «вчора вживав». На вимогу працівника поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці водій ОСОБА_1 погодився. В подальшому водій ОСОБА_1 пройшов огляд на приладі Drager Alcotest, результат огляду 0,47 проміле. Водій ОСОБА_1 з результатами був згоден, жодних зауважень або заперчень не заявляв, у медичний заклад їхати відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі автомобіля під розписку тверезому водію. Водію ОСОБА_1 повторно роз`яснювались його права та обов`язки. Жодних клопотань останній не заявляв, з діями працівників поліції був згоден.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 а ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом - не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи. 
Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.
Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко