ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6630/25 Справа № 201/96/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро Дніпропетровської області апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Богдан Лариса Миколаївна, на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року в цивільній справі номер 201/96/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 . На даний час донька є повнолітньою, навчається на другому курсі денної форми навчання за спеціальністю 013 Початкова освіта (група ПО-23-1/9) в Дніпровському фаховому педагогічному коледжі комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» ДОР» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.
ОСОБА_3 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку. Донька потребує витрат на придбання одягу, канцелярського приладдя, транспортні витрати.
Відповідач ОСОБА_1 станом на день подачі позову є ФОП, надає послуги з комп`ютерних технологій, а також послуги з перевезення, є працездатним, отримує дохід, а тому як батько дитини має їй допомагати фінансово.
Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 грн від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року позов  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів на навчання - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 6000,00 грн щомісяця всіх видів його доходу, на користь ОСОБА_2 , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову тобто з 06 січня 2025 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року у справі №201/96/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідач вважає, що у зв`язку з інформацією з веб-сторінки Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, оприлюдненою на офіційному сайті «Судова влада України», про тимчасове призупинення роботи (окрім розгляду справ у цивільному провадженні) внаслідок ворожої атаки дронів на місто Дніпро 28 березня 2025 року та суттєвого пошкодження будівлі суду, для усунення наслідків атаки та приведення приміщення до належного стану, суд мав відкласти розгляд справи до відновлення роботи суду в повній мірі.
Відповідач позовну заяву з додатками не отримував. Представник відповідача зміг ознайомитись з матеріалами справи лише після повного відновлення роботи суду 24 квітня 2025 року в підсистемі «Електронний суд» відсутні матеріали позовної заяви з додатками.
Позивачкою в обґрунтування доведеності фактів спільного проживання, перебування ОСОБА_3 на утриманні позивачки та продовження навчання повнолітньої доньки відповідача надано не завірені належним чином копії. Довідка №706 від 21 листопада 2024 року була дійсна до 31 грудня 2024 року, в той час як позов подано до суду 06 січня 2025 року, а оскаржуване рішення ухвалено 31 березня 2025 року.
В матеріалах справи відсутні обґрунтування позивачем витрат на навчання повнолітньої дитини (квитанції на проїзні документи, канцелярські витрати та витрати на проживання та інших витрат, які б підтверджували заявлений в позові розмір аліментів.
Факт навчання повнолітньої дитини не є безумовною підставою для стягнення аліментів. Суд при вирішенні даного питання має вивчити не тільки потребу повнолітньої дитини в матеріальній допомозі, але й можливість матері (батька) такої дитини надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не є фізичною особою-підприємцем, не працевлаштований.
Аліменти на утримання повнолітніх дочки, сина можуть виплачуватись і в добровільному порядку. Відповідач щомісячно надає своїй доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну допомогу, що підтверджується квитанціями, долученими до апеляційної скарги. Вважає, що це спростовує факт перебування повнолітньої доньки на утриманні матері.
Відповідач вважає, що в задоволені позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має бути відмовлено.
Від позивачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року — залишити без змін.
Позивачка зазначає, що справа перебувала в провадженні з січня 2025 року, 13 лютого представником відповідача ОСОБА_4 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та внесення її даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 201/96/25. Перше судове засідання було призначено на 20 лютого 2025 року та у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 31 березня 2025 року.
Представник відповідача була обізнаною про наявність даної цивільної справи у суді, мала доступ до електронного кабінету, була ознайомлена з ухвалою від 20 січня 2025 року про відкриття провадження у справі, якою було надано право для подачі відзиву на позовну заяву, однак не направила до суду відзив чи заперечення щодо розміру аліментів, не скористалась правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяви про відкладення розгляду справи також не надіслала. З матеріалами справи, які були відсутні в електронному суді, ОСОБА_4 мала можливість ознайомитись в приміщенні суду, який працював за розкладом з січня 2025 року по 30 березня 2025 року.
Тому, позивачка вважає, що відповідач та його представник фактично знехтували своїми процесуальними правами під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідач не спростував той факт, що дитина навчається, однак для уникнення сумнівів позивачка долучила оригінал довідки №351 від 02 червня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_3 дійсно навчається на ІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю 013 Початкова освіта (група ПО-23-1/9) в Дніпровському фаховому педагогічному коледжі комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» ДОР» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.
ОСОБА_2 підтверджує факт перерахування коштів на рахунок дитини, однак зазначає, що ОСОБА_3 витрачає вказані кошти на свій розсуд, в той час як саме на позивачку покладено обов`язок забезпечити дитині харчування, дбати про її здоров`я, забезпечити канцелярським приладдям, тощо, вважає, що аліменти на утримання дитини мають стягуватись саме на користь матері.
Припинення діяльності фізичної особи-підприємця з січня 2025 року не свідчить про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач мешкає в США, працює водієм, а також не припинив роботу у сфері комп`ютерних технологій. ОСОБА_1 працездатний, має дохід, тож сплата аліментів у розмірі 6000,00 грн (150,00 доларів США) не буде для нього надмірним тягарем.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про стягнення аліментів.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою позивачки та відповідача (а.с. 13).
Відповідно до довідки №5281 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 15). 
Відповідно до довідки №706 від 21 листопада 2024 року ОСОБА_3 дійсно навчається на ІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю 013 Початкова освіта (група ПО-23-1/9) в Дніпровському фаховому педагогічному коледжі комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» ДОР» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.(а.с. 14).
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає нормам закону та обставинам справи.
Зі змісту ст. 199 Сімейного кодексу України вбачається, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою сторін.
Відповідно до довідки №351 від 02 червня 2025 року ОСОБА_3 дійсно навчається на ІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю 013 Початкова освіта (група ПО-23-1/9) в Дніпровському фаховому педагогічному коледжі комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» ДОР» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.(а.с. 86).
З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено 03 січня 2025 року (а.с. 66-66зв).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб — платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповіді на запит у електронному вигляді від 22 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 отримав за 2024 рік доходи у розмірі 100,00 грн (а.с. 67-67зв.)
Відповідач є працездатною особою, відомості про незадовільний стан здоров`я, наявність або відсутність інших джерел доходу чи майна наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, суду не надав.
З платіжних інструкцій, наданих відповідачем, вбачається, що він добровільно надавав грошові кошти ОСОБА_3 у розмірі 2000,00 грн — 31 грудня 2024 року, 1800,00 грн — 10 січня 2025 року, 3000,00 грн — 28 січня 2025 року, 3000,00 грн — 07 лютого 2025 року, 3000,00 грн — 08 березня 2025 року, 3000,00 грн — 11 квітня 2025 року та 3000,00 грн — 16 квітня 2025 року, тобто від 3000,00 грн до 6000,00 грн щомісячно.
Зважаючи на причини неявки до суду першої інстанції, що підтверджуються відомостями з сайту «Судової влади України», апеляційний суд враховує, що згідно з інформацією з веб-сторінки Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, внаслідок ворожої атаки дронів на місто Дніпро 28 березня 2025 року було суттєво пошкоджено будівлю суду, через що судом тимчасово припинено свою роботу (окрім розгляду невідкладних справ) для усунення наслідків атаки та приведення приміщення до належного стану та долучає докази, подані з апеляційною скаргою.
Тому апеляційний суд бере до уваги вищевказані обставини. Однак наголошує на тому, що це не звільняє відповідача від утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. 
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що надання дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 (провадження №61-929св20).
Враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_1 , є повнолітньою з 01 вересня 2023 року продовжує навчатися в Дніпровському фаховому педагогічному коледжі комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» ДОР» (наказ №122 о/с від 31 липня 2023 року про зарахування) на денній формі навчання на повному державному забезпеченні, не працює, немає ніякого доходу. Проте, дитина, у тому числі повнолітня, для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує не лише оплати її навчання, а і витрат на інші природні потреби, які не є безкоштовними. Так, сам по собі факт відсутності розрахунку позивача понесених ним витрат не спростовує наявності таких потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Отже, повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку.
Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу надавати таку допомогу, а тому повинен сплачувати аліменти, оскільки доказів протилежного відповідач суду не надав.
Довід апеляційної скарги про не ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, апеляційний суд відхиляє як необґрунтований, оскільки відповідач зареєстрований в підсистемі «Електронний суд», був обізнаний про постановлення ухвали про відкриття провадження та дати судових засідань, мав можливість ознайомитись з матеріалами справи в приміщенні суду, також у відповідності до положень ч. 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не заслуговують на увагу та спростовуються доказами наявними в матеріалах цивільної справи. 
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи із принципу розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки.
Однак, з резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року вбачається, що суд ухвалив рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 6000,00 грн щомісяця всіх видів його доходу, на користь ОСОБА_2 , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову тобто з 06 січня 2025 року. 
Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів» передбачена главою 15 СК і відноситься до аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи із наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У свою чергу після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку. Останні повинні доводити наявність додаткових обставин, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим прожиткового мінімуму.
Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина і дочки (глава 16), є безпідставним, оскільки правовий статус дитини має особа до досягнення повноліття (частина 1 статті 6 СК України).
Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком від 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб.
Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку та сина законом не передбачено.
Таким чином застосування частини 2 статті 182 СК України і зазначення в резолютивній частині рішення, що розмір аліментів присуджених судом не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму, не може бути застосований при стягненні аліментів на повнолітніх сина чи дочку, а відтак помилковим є зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині рішення про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на повнолітню доньку ОСОБА_3 , не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь повнолітньої доньки –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, підлягають аліменти в розмірі  6000,00 грн без визначення мінімального гарантованого розміру аліментів. 
Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції – підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Богдан Лариса Миколаївна, – задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року – змінити.
Виключити з абзацу другого резолютивної частини посилання на визначення мінімального гарантованого розміру аліментів. 
В інший частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: