ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року Справа № 915/528/25 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
представника позивача: Слівінської Н.І. (в режимі ВКЗ),
представник відповідача: Сурікової І.А. (у судових дебатах),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом-Трейдинг» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”,
про: стягнення 7999529,28 грн,-
в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом-Трейдинг» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” грошові кошти в загальному розмірі 7999529,28 грн, з яких: 2097163,11 грн – 3% річних, 5902366,07 грн – інфляційні втрати; які позивачем нараховані та заявлені до стягнення у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором №65-150-SD-21-00427 від 24.09.2021 купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг.
Ухвалою суду від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.05.2025. 
Відповідач у відзиві від 23.04.2025 просить суд зменшити розмір 3% річних на 50%, посилаючись на те, що періодом заборгованості на яку нараховані 3% річних та інфляційні витрати за договором купівлі-продажу електричної енергії постачальником універсальних послуг є період дії воєнного стану. Як наслідок були встановлені певні обмеження для надавачів комунальних послуг, зокрема заборона припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України, у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. Відповідач вказує, що у зв`язку з цими подіями значно знизилась платоспроможність споживачів електричної енергії, та як наслідок збільшилась дебіторська заборгованість перед ТОВ «МЕК» за спожиту електричну енергію. Такі обставини, за твердженням відповідача, призвели до того, що ТОВ «МЕК» опинилось в умовах неможливості проведення своєчасної та повної оплати за електричну енергію придбану за спірним Договором саме для побутових споживачів.
Позивач у відповіді від 25.04.2025 на відзив заперечує проти зменшення розміру 3% річних посилаючись на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність виключних та надзвичайних обставин, що слугували б підставою для зменшення розміру процентів річних, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, тобто, на думку позивача, відсутня винятковість випадку у спірних правовідносинах, а отже відсутні правові підстави для зменшення розміру трьох процентів річних.
Ухвалою суду від 13.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2025.
У судовому засіданні 09.06.2025 судом оголошено перерву до 15.07.2025.
15.07.2025 розгляд справи не відбувся, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення судового засідання, у Миколаївській області та місті Миколаєві тривала повітряна тривога.
Ухвалою суду від 15.07.2025 розгляд справи призначено на 07.08.2025.
07.08.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тимчасовою неможливістю відправлення правосуддя зумовленою повідомленням про замінування будівлі Господарського суду Миколаївської області.
Ухвалою суду від 07.08.2025 розгляд справи призначено на 25.09.2025.
25.09.2025 судом відкладено розгляд справи на 30.10.2025 за відповідним клопотанням відповідача.
30.10.2025 та 13.11.2025 розгляд справи не відбувся, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення судового засідання, у Миколаївській області та місті Миколаєві тривала повітряна тривога.
Ухвалами суду від 30.10.2025 та 13.11.2025 розгляд справи призначався відповідно на 13.11.2025 та 05.12.2025.
В ході розгляду справи та в судовому засіданні 05.12.2025 представники сторін підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.
У судовому засіданні 05.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
У судовому засіданні 10.12.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. 
З початку військової агресії російської федерації проти України активні бойові дії ведуться на території Миколаївської області та міста Миколаєва. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги і планові, аварійні та екстрені відключення електроенергії по місту Миколаєву, Господарський суд Миколаївської області, працюючи з обмеженнями у здійсненні правосуддя, не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи №915/528/25, в межах строку передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно, справа розглянута судом в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
24.09.2021 між ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом-Трейдинг» АТ «НАЕК» Енергоатом», як Продавцем, та ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», як постачальником універсальних послуг (далі - ПУП), було укладено договір №65-150-SD-21-00427 купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг (далі – Договір) (а.с.36-40).
Договір укладено на основі примірного договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг, затвердженого аукціонним комітетом з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, який створений при Міністерстві енергетики України (протокол №28 від 21.09.2021) (а.с.34,35).
Згідно п.2.1 Договору, Продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE_M) для постачання побутовим споживачам ПУП.
Відповідно до п.1.3 Договору, для цілей Договору під терміном «Розрахунковий місяць» розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який сторонами визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки між ПУП та Продавцем.
Згідно п.3.1 Договору, періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня по 24:00 год останнього календарного дня такого періоду (далі – Період постачання), що зазначаються у Додатковій угоді для Періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону.
Відповідно до п.3.3 Договору, обсяг електричної енергії , що купується та продається за цим Договором, у Періоді постачання дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до Розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у Додатковій угоді для Періоду постачання.
Згідно п.4.1 Договору, купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною індекс РДН (ринок «на добу наперед») BASE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період М-3, де М – Розрахунковий місяць, яка зазначається в аукціонному свідоцтві та Додатковій угоді для періоду постачання.
Відповідно до п.4.2 Договору, вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну 1 (один) МВт/год, та зазначається у Додатковій угоді для Періоду постачання.
Згідно п.4.3 Договору, оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку Періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов Додаткової угоди для Періоду постачання.
У спірному періоді листопад 2023 року – червень 2024 року до Договору було укладено Додаткові угоди для Періоду постачання №27-35 (далі – Додаткові угоди) (а.с.60-75).
У пункті 6 Додаткових угод встановлений єдиний порядок оплати купленої електричної енергії у спірному періоді, а саме:
Оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати.
Для кожного Розрахункового місяця ПУП здійснює оплату за куплену електричну енергію наступним чином:
- за 2 банківські дні до Розрахункового місяця – у розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;
- не пізніше 4-го числа (включно) Розрахункового місяця – у розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;
- не пізніше 10-го числа (включно) Розрахункового місяця – у розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;
- не пізніше 16-го числа (включно) Розрахункового місяця – у розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;
- не пізніше 22-го числа (включно) Розрахункового місяця – у розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці.
Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу
Продавцем виконано свої зобов`язання за Договором, здійснено продаж електричної енергії у період з листопада 2023 року по червень 2024 року у строки та в обсягах, визначених відповідними Додатковими угодами в обсязі 456690 МВт/год загальною вартістю 2003248384,78 грн, що підтверджується підписаними з обох сторін без жодних зауважень актами купівлі-продажу електричної енергії (т.1 а.с.93-96).
Позивач стверджує та підтверджує інформацією про надходження коштів на рахунки АТ «НАЕК «Енергоатом» (а.с.76-92), а відповідач визнає, що у спірному періоді листопад 2023 року – червень 2024 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» здійснило оплату купленої електричної енергії з порушенням строків оплати, встановлених Договором та Додатковими угодами до нього.
У зв`язку з простроченням відповідачем у спірний період оплати вартості електричної енергії у строки встановлені Додатковими угодами до Договору, позивач здійснив нарахування та заявив до стягнення з відповідача 2097163,11 грн – 3% річних та 5902366,07 грн інфляційних втрат (розрахунок а.с.29-33).

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.
За приписами ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За загальними приписами ч.1 ст.509, ст.ст.525, 526 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач стверджує, а відповідач визнає, що розрахунки за придбану по спірному договору електричну енергію протягом листопада 2023 року - червень 2024 року відповідач здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі.
За прострочення виконання грошового зобов`язання протягом листопада 2023 року - червень 2024 року за спірним договором позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2097163,11 грн – 3% річних та 5902366,07 грн інфляційних втрат.
Розрахунок таких вимог знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.29-33) та відповідачем не спростований.
Судом перевірено розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та встановлено, що такі розрахунки є арифметично та методологічно вірними.
У відзиві на позов відповідач, посилаючись на необхідність дотримання принципу справедливості та розумного балансу між інтересами боржника та кредитора, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18, з метою недопущення стягнення із боржника надмірних грошових коштів, просить суд зменшити розмір 3% річних на 50%.
Щодо зменшення розміру 3% річних, суд зазначає наступне.
За змістом ст.625 ГПК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 (провадження №12-45гс23).
Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Законодавець в главі 24 ГК України врегулював загальні засади відповідальності учасників господарських відносин таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
У справі №902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.
Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.
Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.
Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.
До того ж, у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (провадження №12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
З огляду на зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.
При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
Отже, саме 3% річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж 3% річних.
Відтак законодавчо встановлений розмір 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом. 
Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 (провадження №12-19гс25).
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2097163,11 грн – 3% річних, 5902366,07 грн інфляційних втрат.
Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія” (54055, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1; ідент.код 42129888) на користь Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ідент.код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Енергоатом-Трейдинг» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ідент.код 42041573) 2097163,11 грн – 3% річних, 5902366,07 грн інфляційних втрат та 95994,35 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне судове рішення складено 19.01.2026.

Суддя М.В.Мавродієва