ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 500/3327/24 пров. № А/857/16541/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді -  суддів: 	Хобор Р. Б., Бруновської Н. В., Шавеля Р. М.,	

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2005 року, що ухвалила суддя Подлісна І.М., у місті Тернополі, у справі № 500/3327/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.03.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.03.2021 у розмірі 1,11, з 01.03.2022 року у розмірі 1,14, з 01.01.2023 року у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
31 січня 2025 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі № 500/3327/24 скасовано та позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та 1,0796. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 27 листопада 2023 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 27 листопада 2023 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01 березня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року.
24 березня 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
Обґрунтовуючи вимоги заяви, позивачка покликається на те, що позиція відповідача, з приводу виконання рішення суду, зводиться до того, що проведення перерахунку пенсії, починаючи з 27.11.2023 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати 7405,03 грн. є недоцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсії. З 01 березня 2024 року розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , визначений з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, з урахуванням показника середньої заробітної плати 7994,47 грн. У зв`язку з тим, що виконання рішення суду призведе до зменшення розміру пенсійної виплати у період з 27.11.2023 по 29.02.2024, тому, на думку відповідача, виконання рішення суду є недоцільним.
Позивачка категорично не погоджується із відповідним виконанням рішення з огляду на наступне.
Суд вирішив, що при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2023 роках, згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Згідно з матеріалами пенсійної справи, відповідач застосував показник середньої заробітної плати по Україні за 2017 - 2019 роки - 7763,17 грн.
Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” від 22 лютого 2021 року № 127, “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” від 16 лютого 2022 року № 118, “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24 лютого 2023 року № 168, “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”від 23 лютого 2024 року № 185.
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” затверджений Порядок перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, відповідно до якого, кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати, розрахований з метою проведення індексації показника середньої заробітної плати. Тобто, відповідач зобов`язаний збільшувати показник середньої заробітної плати наростаючим підсумком з 2019 року.
Таким чином, відповідач, на виконання рішення суду, повинен був проіндексувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2017 - 2019 роки - 7763,17 грн на коефіцієнт 1,197 та 1,0796.
Проіндексований показник середньої заробітної плати 7763,17 х 1,197 х 1,0796 = 10032,19 грн (починаючи з 01.03.2024), а з 27.11.2023 - проіндексований показник середньої заробітної плати 7763,17 х 1,197 = 9292,51 грн.
Згідно з матеріалами пенсійної справи, індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 1,84413, а коефіцієнт страхового стажу станом на травень 2025 становить 0,44083.
Таким чином, основний розмір пенсії на виконання рішення суду з 27.11.2023 по 01.03.2024 повинен був розраховуватись за формулою: (9292,51 х 1,84413) х 0,44083 = 7554,32 грн.
Основний розмір пенсії на виконання рішення суду з 01.03.2024 повинен був розраховуватись за формулою: (10032,19 х1,84413) х 0,44083 = 8155,65 грн.
З урахуванням вищезазначеного, заявниця звернулась із заявою в порядку ст. 382 КАС України.
10 квітня 2025 року Тернопільський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 500/3327/24 відмовив.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка - просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянтка зазначає те, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставин справи. 
Апелянтка вказує на те, що суд першої інстанції не з`ясував, чи виконав відповідач судове рішення в повному обсязі, і необґрунтовано відмовив у встановленні судового контролю. 
Позивачка зазначає, що відповідач фактично підміняє зміст судового рішення, посилаючись на недоцільність його виконання, з огляду на можливе зменшення розміру пенсії, тоді як судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від оцінки боржником доцільності виконання такого рішення. 
Рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнтів 1,197 та 1,0796 саме до того показника середньої заробітної плати, який використовувався для обчислення пенсії позивача – 7763,17 грн, а не до іншого показника.
Позиція відповідача зводиться до того, що відповідач, при переведенні позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію по віку, розмір пенсії позивачки визначив з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2017-2019 роки - 7763,17 грн., тобто який є вищим за той, який застосовувався при індексації пенсії з 01.03.2023 - 7405,03 грн.
Отже, проводити перерахунок пенсії позивачки, починаючи з 27.11.2023 року із застосуванням показника середньої заробітної плати 7405,03 грн. недоцільно, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії.
При цьому, зазначає, що з 01 березня 2024 року розмір пенсійної виплати позивачки, визначений з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, з урахуванням показника середньої заробітної плати - 7994,47 грн. 
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами, підстав вважати, що, за відсутності такого заходу судового контролю, рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вважає, що відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення відсутні, а відтак заяву про встановлення судового контролю потрібно залишити без задоволення. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частинами 1-6 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
2. У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
3. Якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
4. Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
5. За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
6. Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року на відповідача покладено обов`язок здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 1,197 (з 27.11.2023) та 1,0796 (з 01.03.2024), провести відповідний перерахунок та виплату пенсії.
Проте, як встановив апеляційний суд відповідач фактично не виконав зазначене судове рішення, посилаючись на недоцільність його виконання.
Зокрема, відповідач зазначає, що проведення перерахунку пенсії, починаючи з 27.11.2023 із застосуванням показника середньої заробітної плати 7405,03 грн, недоцільно, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що позиція відповідача щодо недоцільності виконання судового рішення є неприйнятною та суперечить основоположним принципам судочинства. 
Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню незалежно від суб`єктивної оцінки боржником його доцільності чи правильності. Суб`єкт владних повноважень не вправі самостійно вирішувати питання про доцільність виконання судового рішення. Якщо відповідач вважає судове рішення таким, що суперечить нормам чинного законодавства, то відповідач наділений повноваженнями оскаржити таке рішення в касаційному порядку, а не відмовлятися від його виконання.
При цьому апеляційний суд зазначає, що позиція позивачки щодо порядку застосування коефіцієнтів індексації заслуговує на увагу. 
Як встановлено з постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, суд зобов`язав відповідача здійснити індексацію саме пенсії позивачки із застосуванням відповідних коефіцієнтів. 
Враховуючи те, що при обчисленні пенсії позивачки було застосовано показник середньої заробітної плати за 2017–2019 роки у розмірі 7763,17 грн, саме цей показник необхідно збільшити на відповідні коефіцієнти, відповідно до пункту 5 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124.
Таким чином, апеляційний суд встановив, що існують обґрунтовані підстави вважати, що судове рішення не виконано відповідачем належним чином. 
За таких обставин відмова суду першої інстанції у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення є передчасною та необґрунтованою.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, фактично не дослідив питання виконання чи невиконання судового рішення по суті, обмежившись загальними висновками про відсутність підстав для судового контролю. Проте саме з`ясування питання про те, чи виконано судове рішення та в який спосіб, є ключовим для вирішення заяви про встановлення судового контролю.
Враховуючи те, що відповідач не заперечує факту невиконання судового рішення (обґрунтовуючи це недоцільністю), наявні достатні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 500/3327/24.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової постанови.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 500/3327/24 скасувати та прийняти нову постанову.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задовольнити.
Встановити судовий контроль за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 500/3327/24. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до Тернопільського окружного адміністративного суду у тридцятиденний строк, з дня набрання законної сили цією постановою звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 500/3327/24.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель