Справа №635/333/26
Провадження №1-кп/635/773/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року смт Покотиілвка Харківський район Харківська область
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025226190000353 від 14.11.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Буди Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації відсутнє, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнає доведеним, що діючи з порушенням вимог ст. 28 Конституції України, згідно до якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», 13.11.2025, приблизно о 13:50 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за місцем свого мешкання, а саме в прохідній кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із сином своєї співмешканки малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник раптовий, злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості останньому.
В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у формі спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, схопив ОСОБА_4 рукою за верхню частину одягу, притиснув його спиною до холодильника та придавив кулаком тієї ж руки в ділянку грудної клітини, після чого наніс потерпілому один удар головою в ділянку правого ока. Після цього, з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , смикнув останнього за одяг, від чого потерпілий впав на диван обличчям догори, а ОСОБА_3 навалився на потерпілого, при цьому придавивши праву ногу ОСОБА_4 своєю ногою до жорсткого краю дивану, а правою рукою давив в лівий бік потерпілого, після чого наніс один ковзний удар кулаком в ділянку лоба потерпілого.
Умисними протиправними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 спричинено наступні тілесні ушкодження голови: синці (усього 2) на лобі ліворуч (1); в правій очно-ямковій ділянці, що поширюється на праву щічну ділянку та праву носогубну складку (1); тулуба: синці (усього 2) - в проекції тіла грудини на рівні ІІІ-х ребер (1); в проекції лівого V ребра по передній пахвовій лінії (1); правої нижньої кінцівки: синець (усього 1) - на задній поверхні правого стегна у верхній та середній третинах.
За ступенем тяжкості синці, що встановлені на тілі малолітньої дитини ОСОБА_4 , кожний окремо є легкими тілесними ушкодженнями, за критерієм тривалості розладу, як такі, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності та мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, відповідно до п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_3  кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України, як кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження .
Обвинувальний акт відносно  ОСОБА_3  надійшов до суду з клопотанням прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник - начальник служби у справах дітей Південної міської ради ОСОБА_6 надали письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов не заявлений.
Обвинувачений  ОСОБА_3  надав письмову заяву, складену в присутності захисника ? адвоката ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. 
Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам частини 3 статті 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.
Суд вважає, що вина  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю. 
Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах.
Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.
Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає можливе призначення таких видів покарань як штраф, громадські роботи або виправні роботи.
Вивченням даних про особу  ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спритними напоями, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, виключений із списків особового складу військової частини, а відтак не має постійного джерела доходу, підлягає покаранню за вчинення кримінального проступку, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про можливість виконання обвинуваченим покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, адже  ОСОБА_3 не має постійного місця роботи.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, відповідно до ст. 56 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, пом`якшуючі обставини - щире каяття, обставини які обтяжують покарання обвинуваченого - щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах, наведені вище дані про особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий, офіційно не працюючий, що унеможливлює призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робіт, щиро розкаявся у вчиненому.
З врахуванням всіх наведених обставин, суд дійшов до висновку, що необхідним
і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_3 , та попередження нових кримінальних правопорушень слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, у виді громадських робіт, і саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обмежень для призначення даного виду покарання судом не встановлено.
Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого  ОСОБА_3 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць».
При цьому, суд враховує фактичні обставини цього кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений  ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах.
Згідно ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників на строк два місяці, оскільки це сприятиме його виправленню та у сукупності з призначеним покаранням, забезпечить досягнення мети кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.
Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 7 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід не обирався.
Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні. 
Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, направити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяця.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченого.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України, а за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його на скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.

Суддя     ОСОБА_1