ЄУН: 336/10242/25
Провадження №: 2/336/684/2026 
06.02.26

РІШЕННЯ
іменем України

06 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу ЄУН 336/10242/25 (провадження № 2/336/684/2026), за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сухорукова Надія Миколаївна, до ОСОБА_2 
про зменшення розміру аліментів,-
за участі:
позивача ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Сухорукової Н.М.,
представника відповідача – адвоката Деревського С.В.
встановив:
21 жовтня 2025 року представник позивача адвокат Сухорукова Н.М. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі № 336/6047/22 від 08.02.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України визнано батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 також просила суд зазначити, що рішення суду є підставою для внесення змін Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до актового запису №56 від 03.04.2018 року про народження ОСОБА_3 , вказавши в графі батько - ОСОБА_1 .
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.04.2023, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Баришнікова А.Г. щодо порушення норм процесуального права, а саме того, що при розгляді справи судом першої інстанції не було залучено як третю особу орган влади, який уповноважений Державою України (Вільнянського ВРАЦС) у сфері державної реєстрації актів цивільного стану щодо вирішення питання внесення змін до актового запису, чим порушено права вказаного органу - залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року залишено без змін.
ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.04.2018 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
ОСОБА_2 у справі № 336/6047/22 посилалась на те, що батьком дитини є ОСОБА_1 - з яким вона перебувала у відносинах з 2017 року, проте за відсутності його заяви, відомості про батька дитини у Книзі реєстрації народжень були записані за правилами ч. 1 ст. 135 СК України - з її слів.
Відповідно до експертного заключення про біологічне батьківство № МG 18- 44495/С1Е1 від 05.04.2018 ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 на 99.9999%. який за власні кошти замовив ОСОБА_1 .
У відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) № 128381 від 16.09.2025 на адвокатський запит від 01.09.2025, складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2025 в рамках виконавчого провадження № 71879061 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6047/22 виданого 05.05.2023 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя з урахуванням наявних в матеріалах виконавчого провадження даних станом на 31.08.2025, зокрема з урахуванням звітів про проведені відрахування та виплати аліментів за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 71879061 від 14.02.2024.
Крім того, до відповіді на запит надано звіт про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 та з 01.10.2024 по 31.03.2025. та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2025.
Відповідно до наданого розрахунку, позивач щомісяця сплачує встановлені рішенням суду аліменти. Станом на 31.08.2025 переплата за весь період з відкриття виконавчого провадження складає - 44659,07 грн.
Також у відповіді зазначено, що 12.09.2025 на адресу Департаменту військової контррозвідки виконавцем направлено вимогу щодо надання звітів про проведені відрахування та виплати аліментів за постановою про звернення стягнення на заробітну плату,... та інші доходи Боржника № 71879061 від 14.02.2024 за період 3 01.04.2025 по 31.08.2025.
Так, 11 вересня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) внесено актовий запис № 158 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 ).
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 26.12.2024, у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька - ОСОБА_6 , про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) внесено актовий запис №958.
Проте, станом на дату подання даного позову, у справі № 331/5652/25 Олександрівським районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2025 і до досягнення дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.
У зв`язку з викладеним, позивач звертається до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 1/4 до на 1/6 заробітку (доходів) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.
14 листопада 2025 року представник позивача адвокат Сухорукова Н.М. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
14 листопада 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні.
В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього народилася дитина. Однак, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Та, обставина, що у позивача народилась донька, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.
12 січня 2026 року представник позивача подав до суду, через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких виклав свою позицію щодо обставин наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву.
06 лютого 2026 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів, а саме довідки про здійснені відрахування та виплати.
Інших заяв по суті до суду не надходило.
Позивач та його представник в судовому засідання підтримали позовні вимоги з підстав наведених в заявах по суті справи та просили їх задовольнити.
Позивач пояснив, що він враховуючи математику і свої потреби не зможе належним чином задовольняти свої потреби, а тому вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів. З позовною заявою про зменшення розміру аліментів, який визначений судовим наказом він не звертався, оскільки з матір`ю доньки ОСОБА_7 підтримує добрі стосунки. З матір`ю сина ОСОБА_8 в нього напружені стосунки. Крім того, він не отримав від відповідача жодного звіту на що витрачаються аліменти.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні вказав, що відповідач не надав доказів зміни його матеріального стану, а сама по собі зміна сімейного стану не є підставою для зменшення розміру аліментів.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.04.2018 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі № 336/6047/22 від 08.02.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України визнано батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до експертного заключення про біологічне батьківство № МG 18- 44495/С1Е1 від 05.04.2018 ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 на 99.9999%.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.04.2023, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Баришнікова А.Г. - залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року залишено без змін.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з відповіддю Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) № 128381 від 16.09.2025 на адвокатський запит від 01.09.2025, складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2025 в рамках виконавчого провадження № 71879061 з примусового виконання виконавчого листа № 336/6047/22 виданого 05.05.2023 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя з урахуванням наявних в матеріалах виконавчого провадження даних станом на 31.08.2025, зокрема з урахуванням звітів про проведені відрахування та виплати аліментів за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 71879061 від 14.02.2024.
До відповіді на запит надано звіт про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 та з 01.10.2024 по 31.03.2025. та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2025.
Відповідно до наданого розрахунку, позивач щомісяця сплачує встановлені рішенням суду аліменти.
11 вересня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) внесено актовий запис № 158 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 ).
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 26.12.2024, у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька - ОСОБА_6 , про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) внесено актовий запис №958.
Олександрівським районним судом м.Запоріжжя, у справі № 331/5652/25, видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відповіді № 128381 від 16.09.2025 на адвокатський запит також зазначено, що 12.09.2025 на адресу Департаменту військової контррозвідки виконавцем направлено вимогу щодо надання звітів про проведені відрахування та виплати аліментів за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи Боржника № 71879061 від 14.02.2024 за період з 01.04.2025 по 31.08.2025.
На думку позивача зміна сімейного стану та сплата аліментів на іншу дитину є підставою для зменшення розміру аліментів, проте з такими доводами позивача суд не погоджується з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин 7, 8 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.
Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 336/6047/22 від 08.02.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України визнано батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Позивач є особою працездатного віку.
Позивач вказує, що в нього народилась ще одна дитина, тобто змінився сімейний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Також суд звертає увагу, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм також слідує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.
Висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Так, належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не надано.
З довідки про здійснені відрахування та виплати від 05 лютого 2026 року за № 21/2-362 слідує, що позивач має належний рівний забезпечення.
Посилання позивача на наявність у нього іншої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від іншого шлюбу, на утримання якої на підставі судового наказу з нього стягуються аліменти, на переконання суду, не свідчить про погіршення його матеріального становища.
Заборгованості зі сплати аліментів у позивача немає.
Крім того, сторона позивача стверджує, що станом на 31.08.2025 переплата аліментів за весь період з відкриття виконавчого провадження складає - 44659,07 грн., що свідчить про те, що позивач може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 336/6047/22 від 08.02.2023.
Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, без доведення погіршення майнового становища, само по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року у справі N 715/2073/20 (провадження N 61-1031св21) зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24), від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 (провадження № 61-5168св24).
Судова практика є сталою.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того факту, що його стан здоров`я свідчить про його непрацездатність. Позивач є працездатною особою.
Доказів про свій матеріальний стан, відсутність доходу чи зменшення заробітку позивач не надав, як і доказів того, що в зв`язку з погіршенням стану здоров`я він несе додаткові витрати на лікування чи оздоровлення, несе додаткові витрати на власні потреби тощо. Крім того, позивачем не надано доказів відсутності у нього нерухомого чи рухомого майна, довідки з податкової про доходи тощо.
В матеріалах справи відсутні докази фінансового становища позивача з моменту стягнення аліментів, а тому суд не може перевірити чи дійсно відбулося погіршення фінансового становища позивача.
Інших належних та допустимих доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я, позивачем суду надано не було.
Посилання позивача в поясненнях на висновки, викладені у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 194/1211/16-ц, від 09 серпня 2018 року у справі 726/2210/16-ц суд відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин, так як у кожній конкретній справі суд з`ясовує наявність підстав, передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру аліментів.
Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження іншої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Щодо судових витрат
Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при подачі вказаної позовної заяви немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається судом на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сухорукова Надія Миколаївна, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з інформацією з Єдиної інформаційної системисоціальної сфери є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Дата складання повного судового рішення 06 лютого 2026 року.

Суддя: