ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19593/19 Суддя (судді) першої інстанції: Олішевська В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
суддів:	 	Ключковича В. Ю., Епель О. В.	
за участю секретаря:	 	Волошка О. Л. 	

представника позивача Бондаря К. В., представника відповідача Мостового В. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року (місце ухвалення: місто Слов`янськ, Донецької області, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 06.10.2025року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тіма» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіма" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про: визнання протиправним та скасування рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ "Тіма" та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2019 № 0001253201.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 року у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТІМА» відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тіма» задоволено повністю, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тіма» задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області про відмову у видачі ліценції на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Тіма» оформлене листом від 23.12.2019 року №12825/10/10-36-32-03-18.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 01.10.2019 року №0001253201.
Постановою Верховного суду від 15 червня 2022 року касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року - скасовано, а справу № 640/19593/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2022 прийнято до провадження справу № 640/19593/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
На виконання Закону України “Про внесення зміни до пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення. 
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. 
До Шостого апеляційного адміністративного надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивачем щодо задоволення позовних вимог заперечено. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Тіма» створено та здійснено державну реєстрацію 23.03.2000 року, основним видом господарської діяльності якого є 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
23.11.2018 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів». Цим Законом, окрім іншого, були внесені зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР та введено ліцензування діяльності, пов`язаної з торгівлею пальним. Також, встановлено порядок видачі та анулювання ліцензій. Положення цього Закону, які стосуються ліцензування, набрали чинності 01.07.2019 року.
13.06.2019 року, з метою отримання відповідної ліцензії, ТОВ «Тіма» звернулося до відповідача із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Факт отримання відповідачем заяви підтверджується відповідним штампом від 13.06.2019 року №34192/10.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, до заяви від 13.06.2019 року на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі ТОВ «Тіма» додано наступні документи: 
- платіжне доручення № 82 від 13.06.2019 року на оплату ліцензії на роздрібну торгівлю пальним;
- копію свідоцтва про державну реєстрацію; 
- копію довідки з ЄДРПОУ; 
- копію договору земельної ділянки; 
- копії дозволів №97.13.32, №56.13.32; 
- копію акту введення в експлуатацію об`єкта №12; 
- копію розпорядження районної державної адміністрації Київської області; 
- копію довідки Підгірцівської сільради; 
- копію реєстраційного посвідчення РРО; 
- копію свідоцтва про приймання РРО; копію книги обліку розрахункових операцій 
(КОРО).
Листом №22749/10/10-36-40-03-09 від 01.07.2019 року ГУ ДПС у Київській області повідомив позивача, що на підставі статей 15, 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР прийнято рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Тіма» за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Боровкова, 79-А.
Підставою відмови, відповідач вказав на те, що частиною 4 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР передбачено, що суб`єкт господарювання подає контролюючому органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату. При цьому, на копії платіжного доручення ТОВ «Тіма» відповідна відмітка відсутня.
Вказаний лист позивач отримав 05.07.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом і не заперечується сторонами, 04.07.2019 року ТОВ «Тіма» повторно подано заяву щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що підтверджується відповідною відміткою відповідача від 04.07.2019 року №37376/10 та копію платіжного доручення №82 від 13.06.2019 року із відміткою банку.
За результатами розгляду вказаних документів, 12.07.2019 року ГУ ДПС у Київській області видано позивачу ліцензію №10160314201900421 на право роздрібної торгівлі пальним.
Згідно наказу ГУ ДПС у Київській області від 30.08.2019 року №17 контролюючим органом здійснено фактичну перевірку юридичної особи ТОВ «Тіма», за адресою: Обухівський район, с. Підгірці, вул. Боровкова, 79-А, починаючи з 12.09.2019 року - 10 діб.
Вказаний наказ вручено 12.09.2019 року директору ТОВ «Тіма» - Тимченко Олені Анатоліївні та пред`явлено направлення на перевірку №45 від 12.09.2019, №46 від 12.09.2019, про що свідчить підпис директора ТОВ «Тіма» Тимченко Олени Анатоліївни на вказаному наказі та направленнях.
За результатами фактичної перевірки відповідачем складено акт «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції» від 12.09.2019 року №0006, відповідно до якого перевіркою встановлено факт реалізації в період з 01.07.2019 року по 11.07.2019 року скрапленого газу на загальну суму 80 144,72 грн., що підтверджується електронною копією розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або пам`яті модемів наданих до органів Державної податкової служби по дротових або бездротових каналах, у зв`язку в період з 01.07.2019 по 11.07.2019 року, за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР.
На підставі вказаного акту перевірки від 12.09.2019 року №0006 винесено податкове повідомлення-рішення від 01.10.2019 року № 0001253201 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напої, тютюну та пального в сумі 250 000,00 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та оскаржуваним ППР, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Як вбачається із змісту постанови Верховного суду від 15 червня 2022 року, якою скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 року, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховним Судом вказано на необхідність дослідження питання правомірності прийняття контролюючим органом рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Тіма», за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Боровкова, 79-А.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції дійшов висновку, що як рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 01.07.2019 року так і податкове повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі Закон № 481 в редакції станом на час спірних правовідносин 01.07.2019 р.).
Положеннями Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року 2628-VІІІ внесені зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: частини першу і четверту статті 15 викладено у такій редакції: «Імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії».
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробіі»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.
Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину 2 статті 17 Закону № 481, за якою до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.
Стаття 15 Закону № 481 в редакції з 01.07.2019 року передбачала, що річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальни. (частина 24).
Також згідно ч. 27 ст. 15 Закону № 481 плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.
Відповідно до частин 31-44 статті 15 Закону № 481 в редакції з 01.07.2019 передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
- дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі пальним копії таких документів не подають.
Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону № 481 передбачено, що контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.
Як вірно зауважено судом першої інстанції, форма рішення про відмову у видачі ліцензії законом не визначена, однак встановлено, що таке повинно містити підстави для відмови та повинно бути оформлене відповідно до вимог закону, тому відмова у видачі ліцензії позивачу викладена в лист від 01.07.2019 р. № 22749/10/10-36-40-03-09 є таким рішенням в розумінні вимог закону.
Щодо підпису рішення про відмову у видачі ліцензії першим заступником начальника О. Кучеренка, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 14.1.137-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України уповноважена особа контролюючого органу посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом
Відповідно до п. 20.4 ст. 20 ПК України Керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Відповідно до Положення про Головне управління ДФС у Київській області затвердженого наказом ДФС № 80 від 01.02.2019, ГУ ДФС очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою ДФС у порядку, визначеному законодавством. Начальник ГУ ДФС має заступників у числі яких може бути два перших, які призначається на посаду та звільняються з посади Головою ДФС у визначеному порядку. (п. 10.)
Відповідно до пп. 11 п. 11 Положення начальник розподіляє обов`язки між своїми заступниками.
Відповідно до пп. 2 п. 12 Положення заступники начальника ГУ ДФС забезпечують виконання повноважень відповідно до затвердженого розподілу обов`язків.
Так, згідно з п. 1.3 ч. 1 наказу ГУ ДФС у Київській області від 16.01.2019 № 62 установлено тимчасовий розподіл обов`язків, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого перший заступник начальника ГУ ДФС у Київській був вповноважений здійснювати керівництво наступних управлінь: Управління податків і зборів з юридичних осіб, Управління інформаційних технологій, Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів. Таким чином, оскільки був уповноважений на керівництво Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів, то відсутні підстави вважати що у нього не було повноважень на підписання спірного рішення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, позивачем 13.06.2019 року подано заяву про видачу ліцензії з наданням певного пакету документів, зокрема надано платіжне доручення № 82 від 13.06.2019 року на оплату ліцензії на роздрібну торгівлю пальним в розмірі 2000 грн. 
Також з повторною заявою від 04.07.2019 року про отримання ліцензії позивачем надана копія того самого платіжного доручення № 82 від 13.06.2019 року на оплату ліцензії на роздрібну торгівлю пальним в розмірі 2000 грн. із наявними відмітками банку: одержано банком 13 червня 2019 року о 12:55:00; та проведено банком 13 червня 2019 року о 12:55:00.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом вказані платіжні доручення є однаковими та не мають жодних розбіжностей мають відмітку банка: одержано банком 13 червня 2019 року о 12:55:00; та проведено банком 13 червня 2019 року о 12:55:00.
Крім того в матеріалах справи наявна відповідь Державної казначейської служби України від 09.12.2019 р. № 12-06-06/21705, в якій заначено, що 13 червня 2019 р. на рахунок № 31118091010449, відкритий в казначействі для зарахування надходжень за кодом класифікації доходів 22013300 «Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним», надійшли кошти в сумі 2000 грн. від платника ТОВ «Тіма» згідно платіжного доручення від 13.06.2019 р. № 82 з призначенням платежу «*; 101 30779884; за ліцензію/оплата ліцензії за роздрібний продаж пального код 22013300 за рік».
Як вже зазначалось судом частиною 31 стаття 15 Закону № 481 в редакції з 01.07.2019 передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
Частиною 4 статті 16 Закону № 481 передбачено, що суб`єкт господарювання подає контролюючому органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату, що було зроблено позивачем 13.06.2019 року та повторно 04.06.2019 року.
Відтак, податковим органом на підставі одного й того самого платіжного доручення з ідентичними відмітками банка прийнято два протилежних рішення одне від 01.07.2019 року про відмову у видачі ліцензії інше про видачу ліцензії від 11.07.2019 р.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковим органом безпідставно відмовлено позивачу у видачі ліцензії рішенням від 01.07.2019 р. № 22749/10/10-36-40-03-09 з посиланням на відсутність відмітки банку, оскільки на підставі того самого платіжного доручення з тими самими відмітками в подальшому було прийнято рішення про видачу ліцензії. Таким чином рішення від 01.07.2019 р. № 22749/10/10-36-40-03-09 є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, як доречно зауважено судом першої інстанції, відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII(далі Закон №222-VIII).
Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 7 Закону № 222-VIII(в редакції з 01 липня 2019 року), ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
За ч. 1 статті 8 Закону № 222-VIII у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Згідно з абз. 4 п. 4 ч. 1 статті 3 Закону №222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
Частиною 2статті 20 Закону № 222-VIIIвстановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
Згідно з пп. 27 п. 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19.06.2019 № 545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 01 липня 2019 року.
Листом Державної фіскальної служби від 30.05.2019 за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01 липня 2019 року.
Таким чином, з 01.07.2019 набрали чинності норми Закону № 481щодо ліцензування, зокрема, роздрібної торгівлі пальним. З цієї дати роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
У разі роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів 250000 грн.
Зважаючи на положення абз. 4 п. 4 ч. 1 статті3, ч. 1 статті8 Закону № 222-VIII при запровадженні ліцензування роздрібної торгівлі паливом, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі Закон № 2628-VІІІ), яким внесені зміни в тому числі до Законів № 481, № 222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23.11.2018 за № 2628-VІІІ, опублікований 12.12.2018, набрав чинності з 01.01.2019, крім, зокрема, норм пп. 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), пп. 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») п. 2 розділу II цього Закону, що набирали чинності з 01 липня 2019 року.
З огляду на викладене, суд зазначає про нечіткість врегульованих відносин, оскільки початок видачі ліцензії органом ліцензування та відповідальність за провадження оптової торгівлі пальним без ліцензії припадають на один день, що, за позицією суду, є штучно створеною перешкодою в господарюванні для добросовісних платників.
Вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону № 481в частині внесених змін Законом № 2628-VІІІ, лише 19 червня 2019 року постановою № 545 (набрала чинності 01 липня 2019 року) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року № 609, виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.
Фактично отримати ліцензію для здійснення роздрібної торгівлі пальним можливо було не раніше 01 липня 2019 року, що є днем набранням чинності норм Закону № 2628-VІІІщодо ліцензування, в тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.
Отже, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшивши суб`єкту господарювання строк для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628 щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання. Зокрема, підприємство мало 18 днів для подання відповідної заяви, в той час як органу ліцензування Законом надано 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії.
Зазначені дії органів виконавчої влади порушують принцип «належного урядування», що призвело до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.
У пунктах 70-71 вказаного вище рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) ЄСПЛ, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи,які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).
Як вже зазначалось, матеріалами справи підтверджується, те, що позивач вжив всіх можливих заходів задля своєчасного отримання відповідної ліцензії та виконання, вимог закону в частині ліцензування роздрібної торгівлі пальним з 01.07.2019.
Крім того, позивачем за відсутності діючого механізму отримання відповідних ліцензій та за власною ініціативою 13.06.2019 до Головного управління ДФС у Київській області подано заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на АГЗС за вказаною адресою, що не спростовується відповідачем.
В даному випадку, затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом № 2628-VIII, а також безпідставною відмовою у видачі ліцензії.
Аналогічну позицію висловлено в постанові Верховного Суду від 04.11.2020 по справі №160/10203/19 та в постанові від 01.12.2020 року по справі №580/1550/20.
Що ж стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.10.2019 № 0001253201, то як вірно зауважено судом першої інстанції, винесення такого обумовлено прийняттям податковим органом протиправного рішення про відмову у наданні ліцензії, а відтак, спірне податкове повідомлення-рішення не може вважатись законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню.
З огляду на викладені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тіма» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	В. Ю. Ключкович	
Суддя	О. В. Епель 	

(Повний текст постанови складено 04.02.2026)