ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12052/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати із 17 квітня 2025 року доплати як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-ІХ “Про Державний бюджет України на 2025 рік” (далі – Закон №4059-IX); зобов`язання здійснити нарахування та виплату доплати як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, що дорівнює 2361,00 грн, з 17 квітня 2025 року та до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин без обмеження в часовому проміжку (а.с.23-36).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є непрацюючим пенсіонером та проживає в населеному пункті Волинської області, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення; на виконання рішення суду від 11 листопада 2024 року у справі №140/11655/24 відповідач проводив їй виплату щомісячної доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі – Закон №796-ХІІ).
Позивач вважає, що з 01 січня 2025 року відповідач повинен проводити виплату доплати до пенсії у розмірі, встановленому статтею 45 Закону №4059-IX, – 2361,00 грн, оскільки після призначення їй доплати відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ вона місця проживання не змінювала. Натомість з 01 січня 2025 року у встановленні такої щомісячної доплати ГУ ПФУ у Волинській області їй безпідставно відмовило.
З метою захисту порушеного права позивач просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач у задоволенні позову просив відмовити (а.с.31-32), зазначивши, що приписами статті 45 Закону №4059-IX з 01 січня 2025 року на період воєнного стану по-новому визначено коло осіб, які мають право на відповідні доплати, розмір цих виплат та порядок їх встановлення. За результатами звірки відомостей в Єдиному державному демографічному реєстрі встановлено, що після 26 квітня 1986 року позивач самостійно змінювала місце проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення та у подальшому повернулася на постійне місце проживання до цієї зони, тому підстави для встановлення їй з 01 січня 2025 року спірної доплати відсутні.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (1 категорія), перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, не перебуває у трудових відносинах. Ці обставини підтверджуються посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).
З витягу з Реєстру Маневицької та Львівської територіальних громад (а.с.8-9) встановлено, що позивач мала зареєстроване місце проживання: з 30 липня 1968 року по 17 жовтня 1987 року у селі Гута-Лісівська Волинської області; з 20 жовтня 1987 року по 20 грудня 1991 року у селі Хряськ Волинської області; з 10 січня 2011 року по 21 січня 2014 року у селищі Маневичі Волинської області; з 21 січня 2014 року по 08 січня 2020 року у селі Гута-Лісівська Волинської області; з 08 січня 2020 року по 06 березня 2023 року у селищі Маневичі Волинської області; з 06 березня 2023 року по 13 липня 2023 року у селищі Брюховичі Львівської області; з 13 липня 2023 року у селищі Маневичі Волинської області; з 17 січня 2024 року у селищі Маневичі Волинської області.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №140/107/23 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 30 червня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення – у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, до фактичної зміни обставин чи зміни нормативно-правових актів, що були застосовані судом під час вирішення даного спору.
Листом від 08 жовтня 2025 року №0300-0202-8/67330 (а.с.14-15) у відповідь на звернення позивача про встановлення доплати як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що з урахуванням норм статті 45 Закону №4059-ІХ особам, які змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється. 
За результатами звірки відомостей, внесених в Єдиний державний демографічний реєстр, встановлено факт реєстрації з 06 березня 2023 року по 13 липня 2023 року в Львівській області, селі Брюховичі, тобто на території, що не віднесена до переліку радіаційного забруднення населених пунктів (безумовного) обов`язкового чи гарантованого добровільного відселення. З огляду на вищезазначене, підстави для встановлення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відсутні.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Статтею 45 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Відповідно до статті 45 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27 грудня 2024 року №1524 “Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення”, яка набрала чинності з 01 січня 2025 року (далі – Постанова №1524, зі змінами), пунктами 1, 1-1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:
особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;
у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.
Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.
Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01 січня 2025 року Законом №4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. Тому, починаючи з 01 січня 2025 року, право позивача на доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, уже не підпадає під дію рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №140/107/23, позаяк виплата та нарахування за цим рішенням суду підвищення до пенсії здійснюється до зміни правового регулювання спірних правовідносин.
Статтею 45 Закону №4059-ІХ чітко регламентовано розмір та підстави виплати у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому особам, які після 01 січня 1993 року змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
З витягу з Реєстру Маневицької та Львівської територіальних громад (а.с.8-9) встановлено, що позивач мала зареєстроване місце проживання: з30 липня 1968 року по 17 жовтня 1987 року у селі Гута-Лісівська Волинської області; з 20 жовтня 1987 року по 20 грудня 1991 року у селі Хряськ Волинської області; з 10 січня 2011 року по 21 січня 2014 року у селищі Маневичі Волинської області; з 21 січня 2014 року по 08 січня 2020 року у селі Гута-Лісівська Волинської області; з 08 січня 2020 року по 06 березня 2023 року у селищі Маневичі Волинської області; з 13 липня 2023 року у селищі Маневичі Волинської області; з 17 січня 2024 року у селищі Маневичі Волинської області, які відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення Проте, з 06 березня 2023 року по 13 липня 2023 року позивач була зареєстрована у селищі Брюховичі Львівської області, яке не віднесено до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином належним доказом на підтвердження обставини про місце проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення є наявність відомостей в Єдиному державному демографічному реєстрі та відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби.
Отже, наявними у справі доказами (а.с.8-9, 33) підтверджується, що після 01 січня 1993 року позивач змінила реєстрацію місця проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення. 
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки з 06 березня 2023 року по 13 липня 2023 (після 01 січня 1993 року) позивач змінювала реєстрацію місця проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру, та вказана обставина відповідно до абзацу другого статті 45 Закону №4059-ІХ не дає підстав для встановлення позивачу у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, тому у відповідача відсутні підстави для встановлення позивачу з 01 січня 2025 року зазначеної доплати.
Отже, відповідач не допустив неправомірних дій по відношенню до позивача, що виключає підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк