ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6069/25 Справа № 190/2620/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -
В С Т А Н О В И Л А:

       У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. 
       В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» 28.03.2007 укладено кредитний договір № 8/2007/980-МК37/9 на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав їй кредитні кошти на суму 25000 грн. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договір поруки №8/2007/980-МК37/9/2, відповідно до якого Відповідач 2, у разі невиконання Відповідачем 1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке йому належить на праві власності та особистими коштами. 
       У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ВАТ КБ «НАДРА» звернулося до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості, з Відповідачів. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2014, справа № 190/1547/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено та стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-МК37/9 від 28.03.2007, в сумі 61779,63 грн., та судові витрати у розмірі 308,90 грн. 
       Далі, згідно Договору №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №509, право вимоги за кредитним договором № 8/2007/980-МК37/9 від 28.03.2007 року, укладеним з ВАТ КБ «Надра» (право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до (позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), КРЕДИТОР - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» відступив права вимоги на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. 
       Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі №190/1547/14-ц від 04.02.2021 року замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», у виконавчих листах, виданих за рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2021, справа № 190/1547/14-ц про стягнення з Відповідачів 1, 2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-МК37/9 від 28.03.2007, в сумі 61779,63 грн., та судові витрати у розмірі 308,90 грн. 
       Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. 
       Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов 'язання, яке становить 61779,63 грн, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану) розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 38 071,93 грн., що складається з: Інфляційне збільшення - 29 140,12 грн., 3% річних - 8 931,81 грн. 
       Оскільки, судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржника відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3 % процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання. 
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь позивача інфляційні витрати і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 38071,93 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.
       Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання — відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2014 року по справі 190/1547/14-ц позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 61779 грн.63 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором, а також стягнено судові витрати.
       28.03.2007 року укладено договір поруки №8/2007/980-МК37/9/2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №8/2007/980-МК37/9 від 28.03.2007 року, між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 , за яким останній поручився та прийняв на себе солідарну відповідальність у разі невиконання позичальником умов кредитного договору.
       Між ПАТ «Комерційний банк" Надра" та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп" укладено договір відступлення права вимоги №GL48N718070_І_3 .
       Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі №190/1547/14-ц від 04.02.2021 року замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгоруп".
       Розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - за основним боргом за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року становить 38071,93 грн.
       Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені в позові до стягнення три проценти річних та інфляційні втрати позивачем нараховано на суму, яку стягнуто рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2014, за результатами винесення якого позивачу відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання та дійшов висновку, що оскільки 3 % річних та інфляційні втрати позивачем нараховано до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні, тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
       За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
       Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
       Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних права та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.
       Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначало, що вони як новий кредитор у зв`язку із невиконанням  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 рішення щодо стягнення із них заборгованості за кредитним договором від 28.03.2007року мають право вимоги на стягнення 3 % річних та інфляції.
       Відповідно до ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
       До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом(ст. 514 ЦК України).
       Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом
       Частина 2 статті 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.
       Звертаючись до суду із позовом про стягнення 3% річних та інфляційного збільшення ТОВ просило стягнути їх солідарно з боржника за кредитним договором та його поручителя .
       За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
       Відповідно до ч. ч. 1,3ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Судом першої інстанції встановлено, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2014 року по справі 190/1547/14-ц позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 61779 грн.63 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором, а також стягнено судові витрати.
       Позивачем не надано доказів того, що зазначене рішення суду не було виконано . 
       Стягувач, - ВАТ "КБ "Надра" виконавчого листа в суді не отримувало і виконавче провадження з виконання рішення суду не відкривалось.
       Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року , відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Зазначена ухвала не оскаржувалась і є такою, що набрала законної сили.
       Посилання на те, що за договором про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року право вимоги за кредитним договором від 28.03.2007року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», так як відповідачі не вчинили жодних дій до погашення кредитної заборгованості, не можуть бути прийнятими до уваги, так як договір про відступлення прав вимоги сам по собі не свідчить про наявність заборгованості за кредитним договором при зазначених обставинах.
       Заявлені позовні вимоги, які виникли на підставі рішення суду від 26.09.2014 року року, не можуть бути задоволені в судовому (примусовому) порядку, оскільки між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не може бути застосовано положення статті 625 ЦК України.
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
       Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
       З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має. 
       Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - залишити без задоволення.
       Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.
       
       Судді: