ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1953/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025року у справі №280/1953/24 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №280/1953/24 - відмовлено. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення. Зазначає, що 15 вересня 2025 року Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону наданий розрахунок виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/1953/24 від 08 травня 2024 року, відповідно до якого щомісячна додаткова грошова винагорода за період з 16 квітня 2015 року по 01 серпня 2017 року визначена в розмірі 0,1 % грошового забезпечення, що прямо суперечить резолютивній частині вказаного судового рішення. Так, в резолютивній частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/1953/24 від 08 травня 2024 року визначений обов`язок Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі місячного грошового забезпечення (а не 0,1 % грошового забезпечення), як фактично виконано. Отже, боржником (Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону) замість нарахування за період з 16 квітня 2015 року по 01 серпня 2017 року щомісячне грошове забезпечення здійснив таке нарахування в розмірі 0,1 % місячного грошового забезпечення, що в 1000 разів є меншим, у зв`язку з чим боржником допускається бездіяльність при виконанні судового рішення шляхом неповного його виконання. Резолютивною частиною вказаного рішення чітко і зрозуміло визначений обов`язок Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі місячного грошового забезпечення. Крім того, Офіс Генерального прокурора не є органом, який уповноважений надавати роз`яснення судового рішення чи встановлювати порядок виконання судового рішення, а тому по суті лист Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 20 серпня 2025 року за вих. № 21-5226вих-25 на адресу Офісу Генерального прокурора не може бути підставою для встановлення поважності невиконання судового рішення. 
Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін. Відзив обгрунтовано тим, що резолютивна частина судового рішення у справі № 280/1953/24 містить посилання на Постанову № 889. Через те, що винагорода, передбачена Постановою № 889, встановлюється у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, у відсотковому грошовому вимірі вона може дорівнювати від 0% до 100% місячного грошового забезпечення або в абсолютних числах від 0 грн до відповідного розміру, отриманого місячного грошового забезпечення у відповідні місяці упродовж спірного періоду. При цьому будь-яких критеріїв визначення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди Постанова № 889 не містить. З метою належного виконання вказаного рішення відповідачем, оскільки СП СО ПР не є головним розпорядником бюджетних коштів, було направлено лист до Офісу Генерального прокурора щодо надання роз`яснення в частині визначення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, який необхідно застосувати при її нарахуванні ОСОБА_1 , на виконання рішення суду у справі № 280/1953/24. Офісом Генерального прокурора розглянуто лист, надано роз`яснення щодо порядку виконання судового рішення у справі № 280/1953/24 та проінформовано, що з метою дотримання вимог чинного законодавства України у частині недопущення нецільового використання бюджетних коштів, з огляду на відсутність законодавчого урегулювання спірних правовідносин, найбільш розумно прийнятним платежем у цьому випадку буде нарахування та виплата ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 16.04.2015 по 01.08.2017, виходячи із розрахунку 0,1% його місячного грошового забезпечення, яке він отримував протягом визначеного судом періоду. Оскільки наразі в Україні введено воєнний стан, що зумовлює акумулювання державних фінансових ресурсів у першу чергу на потреби забезпечення безпеки та оборони країни, бюджетне фінансування, у т.ч. органів прокуратури, з об`єктивних причин здійснюється в обмеженому розмірі. Зважаючи на викладене, СП СО ПР на виконання рішення суду у справі № 280/1953/24 ОСОБА_1 вже нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду за період з 16.05.2015 по 01.08.2017, виходячи із розрахунку 0,1% місячного грошового забезпечення, яке він отримував упродовж визначеного судом періоду, що також не заперечується самим позивачем. оскільки питання щодо визначення розміру додаткової грошової винагороди, на яку посилається позивач у заяві і яка, на його думку, визначена відповідачем неправомірно, не досліджувалося судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення рішення за наслідками розгляду цієї справи, тому такі обставини не можуть досліджуватися судом і при розгляді заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України, з наданням їй правової оцінки. Встановлення ж судового контролю у той спосіб, про який просить ОСОБА_1 , фактично спрямоване на врегулювання нових правовідносин, які не були предметом судового дослідження у даній адміністративній справі та не є предметом виконання судового рішення від 08.05.2025. Доказів того, що СП СО ПР свідомо ухиляється від виконання рішення або будь-яким іншим чином перешкоджає у виконанні рішення, і за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль, до суду ОСОБА_1 не надано. Більш того, виконання рішення суду у справі № 280/1953/24 у повному обсязі також встановлено державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який 21.10.2025 закінчив виконавче провадження № 78800034 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі фактичного виконання рішення в повному обсязі). У зв`язку із зазначеним, на переконання відповідача, ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2025 у справі № 280/1953/24 є законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила таке. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі №280/1953/24 позов задоволено частково, а саме, суд:
- визнав протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» за період з 16.04.2015 по 01.08.2017;
- зобов`язав Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» за період з 16.04.2015 по 01.08.2017; 
- в іншій частині в задоволенні позову відмовив.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №280/1953/24, з огляду на те, що у даній справі на вирішення суду було постановлено спірне питання, яке полягало у тому, чи має позивач право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди, виплата якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», за період проходження військової служби у військовій прокуратурі, оскільки відповідач наполягав на тому, що військовослужбовці військової прокуратури не віднесені до переліку осіб, на яких поширюється Постанова №889. Отже, суд у цій справі вирішив питання про наявність у позивача відповідного права, водночас, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди не був предметом спору. Таким чином, у випадку незгоди із розрахунком суми щомісячної додаткової грошової винагороди, виплаченої на виконання даного рішення суду, позивач має право оскаржити відповідне рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень до суду в загальному порядку.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом подання заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання рішення суду не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому, відповідно, у такий спосіб неможливо повністю захистити чи відновити права позивача.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на таке.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Принцип обов`язковості судового рішення знаходить своє втілення і у нормах інших нормативно – правових актів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Обов`язковість судового рішення у адміністративних справах є однією із засад адміністративного судочинства (п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України).
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
За змістом ст. 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 - 382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ч. 5 ст. 382-1 КАС України ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Колегія суддів враховує, що резолютивна частина рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2024 року містить зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» за період з 16.04.2015 по 01.08.2017, у розмірі місячного грошового забезпечення.
Крім того, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 року у цій справі надано оцінку розміру щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010, адже вказане питання було предметом апеляційного перегляду рішення суду у цій справі.
Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначив, що не визначення розміру вказаної винагороди Міністерством оборони України за наявності у позивача права на отримання щомісячної додаткової винагороди, передбаченого чинним законодавством, не може бути перешкодою у реалізації військовослужбовцем своїх прав.
Крім того, суд апеляційної інстанції у цій справі, з огляду на наведене, дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі місячного грошового забезпечення передбаченої постановою КМУ № 889.
За наведених обставин та враховуючи часткове виконання рішення суду, а саме, нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 0,1% від розміру місячного грошового забезпечення, що підтверджено відповідачем, тобто часткове виконання судового рішення, а також закінчення виконавчого провадження за виконавчим документом, виданим у цій справі, колегія суддів вважає обгрунтованою заяву позивача про встановлення судового контролю та наявність законодавчо встановлених підстав для зобов`язання відповідач надати звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі № 280/1953/24.
На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 254, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 381-1, 382-1 КАС України,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі №280/1953/24 – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №280/1953/24 – задовольнити.
Зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11, код ЄДРПОУ 38296363) подати суду першої інстнції звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі № 280/1953/24 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, у строк – один місяць з дати отримання цієї постанови. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Сафронова