Справа № 138/1253/25
Провадження №:2/138/634/26

РІШЕННЯ
Іменем України

20 січня 2026 року    м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді     Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання   Паламарчук І.В.,
позивача        ОСОБА_1 ,
представника позивача     адвоката Чайки Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення про надання дозволу на приватизацію та визнання недійсним свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИВ:
06.05.2025 представник позивача адвокат Чайка Р.О. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом до виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 02.12.2003 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому міської Ради народних депутатів міста Могилів Подільського від 08 серпня 1985 №255 та додатків до нього, батьку позивача, сім`я якого на той час складалася з чотирьох чоловік, а саме батько позивача, мати позивача, брат позивач та ОСОБА_1 , було виділено квартиру (на даний час будинок АДРЕСА_2 . На підставі зазначеного рішення батьку позивача було видано ордер №1588 від 09.08.1985 на право зайняття вказаної квартири разом з його сім`єю. 19.03.2025 року позивачу стало відомо, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , було приватизовано 05.03.2014 на підставі рішення Могилів-Подільської міської ради. ОСОБА_1 не погоджується із таким протиправним рішенням Могилів-Подільської міської ради щодо внесення приватизації вказаної квартири та видачі свідоцтва про право власності на неї, оскільки приватизація квартири, в порушення вимог законодавства, згідно якого умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження, відбулась без його відома та без згоди, в той час як він має право на частку у вказаній квартирі.
За таких підстав, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.08.2025, просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Могилів Подільської міської ради № 54 від 26 лютого 2014 року «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну власність квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., а також визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., 05.03.2014 року.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.05.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 29.05.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
12.06.2025 до суду від представника відповідача виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що в позовній заяві, представник позивача повідомив, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 02.12.2003, хоча дана інформація не відповідає дійсності, оскільки за інформацією наявною в відділі «Центр надання адміністративних послуг» Могилів Подільської міської ради ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною адресою в період з 12.07.1991 по 17.01.2014, а тому на час приватизації вказаної квартири, яка відбулась 05.03.2014, не мав статусу особи, за якою зберігається право на житло та не міг брати участь у приватизації. 
Також у поданій суду заяві від 01.08.2025 про поновлення процесуального строку представник просив, якщо в результаті розгляду даної справи суд дійде переконання про достатність доказів для задоволення викладених у позовній заяві вимог, застосувати ст. 267 ЦК України щодо наслідків спливу позовної давності, мотивуючи тим, що відсутні підстави стверджувати, що термін перебігу позовної давності для звернення позивача до суду з даним позовом розпочався з 19.03.2025 (з моменту отримання відповіді на адвокатський запит інформації про відсутність речових прав позивача на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 ), як вказує представник позивача у позовній заяві, оскільки в позовній заяві відсутні посилання на обставини, які стали перешкодою позивачу в отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до спливу строків загальної позовної давності, з урахуванням обставини, що позивачу з 12.03.2024 було відомо, що він позбавлений права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області суду від 27.08.2025 задоволено клопотанням представника позивача, залучено співвідповідачами у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , надано відповідачам строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
15.09.2025 до суду від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просять відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що в провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2013 вказаний позов задоволено та визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Про дане рішення ОСОБА_1 було відомо, оскільки в 2014 році останній звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з заявою про його перегляд, яка ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.03.2014 за заявою ОСОБА_1 залишена без розгляду. Отже, твердження позивача, що він не знав про втрату права на житло, є неправдивими, оскільки звернення ОСОБА_1 до суду у 2014 році є беззаперечним доказом того, що він був повністю поінформований про те, що він втратив право користування житлом, але свідомо не вжив подальших дій, оскільки подав заяву про залишення своєї заяви без розгляду. Вказане свідчить про безпідставність доводів позивача, що термін на оскарження рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради щодо надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну власність спірної квартири розпочався 19.03.2025 року, тобто з дати отримання відповіді на адвокатський запит за вих.№33/25 від 03.03.2025. Відповідачі також зазначають, що бездіяльність позивача протягом 11 років свідчить не про неможливість дізнатися про приватизацію, а про свідоме небажання вирішувати питання своєчасно. Лише зараз, через значний проміжок часу, позивач намагається переглянути усталені правовідносини, що порушує принцип юридичної визначеності та остаточності. На підставі викладеного вважають, що позов поданий із пропуском строку позовної давності, а тому відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України у задоволенні позову має бути відмовлено. Одночасно, за умови поновлення судом строку позовної давності, позовні вимоги позивача є необґрунтованими по суті, оскільки приватизація була проведена відповідно до чинного на той момент законодавства. Так, згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2013 року у справі №138/2424/13-ц, яке набрало законної сили 03.12.2013 року, позивач був визнаний таким, що втратив право користування житлом. Таким чином, на момент приватизації позивач не вважався особою, яка постійно мешкає у квартирі або за якою зберігається право на житло. Отже, його згода на приватизацію не вимагалася, а її відсутність не може бути підставою для визнання приватизації незаконною. Крім того, приватизація проводилася уповноваженим органом з дотриманням усієї встановленої процедури, що передбачає подання необхідних документів та видачу свідоцтва про право власності, яке пройшло державну реєстрацію.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні 20.01.2026 представник позивача та позивач позов підтримали повністю з підстав, зазначених у ньому, представник позивача надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.
Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явились, представники подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити.
Представник відповідача виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до такого висновку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Суд встановив, що Рішенням виконкому міської Ради народних депутатів міста Могилів Подільського від 08 серпня 1985 №255 та додатків до нього, батьку позивача ОСОБА_4 та членам його сім`ї, яка на той час складалася з матері позивача ОСОБА_5 , сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_1 , було виділено квартиру АДРЕСА_3 (на даний час будинок АДРЕСА_2 . На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 було видано ордер №1588 від 09.08.1985 на право зайняття вказаної квартири разом з вказаними членами його сім`ї.
Вказані обставини визнавались учасниками справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами - копією Рішення виконкому міської Ради народних депутатів міста Могилів Подільського від 08 серпня 1985 №255 та додатків до нього, копією Ордеру №1588 від 09.08.1985.
Згідно з копією витягу з рішення № 54 виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 26.02.2024, виконком вирішив передати безоплатно у приватну власність (приватизувати) та оформити право приватної власності на квартири державного житлового фонду квартиронаймачам без надання житлових чеків та з доплатою за надлишкову площу ОСОБА_2 , склад сім`ї два чоловіка, в тому числі: сину – ОСОБА_3 , на житлову 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальної площею 59,3 кв.м, відновною вартістю 10,7 грн., при розрахунку санітарної норми безоплатної передачі загальної площі житла 52 кв.м, з доплатою за надлишкову площу 3,9 грн. (а.с. 81).
На підставі вказаного рішення відповідачам видано Свідоцтво про право власності на житло від 05.03.2014 (а.с. 142). Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 20.09.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 37160999 від 20.09.2017 зареєстроване право спільної часткової власності на вказану квартиру, по 1/2 частині (а.с. 143-144).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач фактично обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що приватизація вказаної вище квартири відбулась з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, оскільки така приватизація відбулась без його участі та згоди, як особи, яка постійно проживала у квартирі, про що свідчить відмітка про зареєстроване місце проживання позивача у його паспорті громадянина України.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду (далі – Закон, у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. 
Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ч. 1 ст. 1 Закону).
До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. 
Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (частини 1-3 статті 8 Закону).
Аналогічні норми містяться і в Положенні про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, нормами чинного законодавства чітко визначено коло осіб, за згодою яких здійснюється передача квартир у власність згідно з Законом, а саме всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.
Суд встановив, що у паспорті позивача НОМЕР_2 на його 11-му аркуші міститься відмітка про його зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8-9). 
Разом з тим, заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2013, яке набрало законної сили 03.12.2013, у цивільній справі № 138/2424/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 останнього визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 140).
При цьому, в межах розгляду вказаної справи № 138/2424/13-ц, суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрований у належній позивачу ОСОБА_2 , як основному квартиронаймачу, квартирі АДРЕСА_4 , однак з 1999 року по теперішній час за місцем реєстрації не проживає. 
Вказані обставини в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи та були відомі позивачу, оскільки ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.03.2014 за заявою самого ОСОБА_1 залишено без розгляду його заяву про перегляд заочного рішення суду від 21.11.2013 (а.с. 141). 
Також суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а тому позивач, зважаючи на встановлення судом факту не проживання останнього у спірній квартирі понад 13 років, не може вважатись таким, що був тимчасово відсутнім за місцем свого проживання.
Отже, саме з дати набрання заочним рішенням суду законної сили 03.12.2013 позивач ОСОБА_6 втратив право користування вказаною квартирою.
Крім того, відповідно до копії адресної картки на житлове приміщення, а саме квартири АДРЕСА_4 , позивач ОСОБА_1 знятий з зареєстрованого проживання за вказаною адресою 17.01.2014 (а.с. 76).
Також згідно з копіями довідки № 144 від 21.01.2014 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та довідки від 23.01.2014 про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення за адресою АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 – відповідачі у справі (а.с. 86-87).
Відтак, звертаючись до керівника органу приватизації 23.01.2014 з заявою про оформлення передачі в особисту власність (приватизацію) квартири АДРЕСА_4 (а.с.85) згода позивача ОСОБА_1 на таку передачу (приватизацію) не вимагалась, оскільки він вже не був особою, яка постійно мешкала у цій квартирі або був тимчасово відсутнім, за яким зберігалось право на житло, а тому відсутність такої згоди позивача не може бути підставою для визнання приватизації незаконною. 
За таких підстав вимога позивача визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Могилів Подільської міської ради № 54 від 26 лютого 2014 року «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну власність квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м. є необґрунтованою та недоведеною належними і допустимими доказами, а відтак задоволенню не підлягають.
Оскільки вимога визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05.03.2014, видане виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради є похідною від вимоги визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Могилів Подільської міської ради № 54 від 26 лютого 2014 року «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну власність квартири за адресою АДРЕСА_1 , яку суд вирішив залишити без задоволення, то і у задоволенні похідної вимоги слід також відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1041,76 грн. слід покласти на позивача. 
Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:
У позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення про надання дозволу на приватизацію та визнання недійсним свідоцтва про право власності - відмовити.
Судовий збір у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 92 коп. покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Представник позивача: адвокат Чайка Роман Олегович, адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: виконавчий комітет Могилів-Подільської міської ради, адреса: пл. Шевченка, 6/16, м. Могилів-Подільського району Вінницької області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04051052.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник відповідачів: адвокат Сердечнюк Марина Василівна, адреса: вул. Київська, 32, м. Могилів-Подільський, Вінницька область,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя          Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 22.01.2026.