П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
——————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/215/25	

Перша інстанція: суддя Бабенко Д.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:
-визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні і виплати пенсії за вислугою років з 11.07.2024 відповідно до статей 2, 12, 13, 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;
-скасувати рішення №3276 від 24.10.2024 про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з 11.07.2024;
-зобов`язати відповідача здійснити призначення, обчислення та виплату пенсії за вислугу років з 11.07.2024, виходячи з 65 % грошового забезпечення відповідно до положень статей 2, 12, 13, 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та здійснити виплату пенсії за один місяць негайно.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі – Закон № 2262-XII). Відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, із посиланням на те, позивач не звільнений з військової служби. Позивач вважає протиправними як дії відповідача, так і спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та наголошує на тому, що вони призводять до порушення його конституційного права на належний соціальний захист, передбачений Законом № 2262-XII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року - позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №3276 від 24.10.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 12 липня 2024 року відповідно до ст.2, 12, 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування своєї позиції про правомірність рішення про відмову у призначенні пенсії посилається на положення статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ згідно яких право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу. Статтею 2 Закону № 2262-ХІІ визначені умови пенсійного забезпечення та, зокрема, встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. 
Апелянт зазначає, що у заяві про призначення пенсії за вислугу років від 05.07.2024 ОСОБА_1 вказав, що на сьогодні служить та засвідчив запис особистим підписом, у зв`язку з чим, на переконання апелянта, відмова у призначенні пенсії є цілком обґрунтованою, а тому підстави для визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області та задоволення заявленого позову відсутні.
Окрім цього, на переконання апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що позов поданий із пропуском строку звернення до суду, який встановлений статтею 122 КАС України, а тому на переконання апелянта суд мав би залишити позов без розгляду на підставі статті 240 КАС України.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався..

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Пункт 2 частини 1 статті 263 КАС України визначає, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Відповідно до витягу з наказу ГУ ДСНС України в Одеській області від 08.07.2024 №528, ОСОБА_1 , заступник начальника з реагування на надзвичайні ситуації 7 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Одеській області, звільнений зі служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом « 9» (за угодою сторін) у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до наказу 2 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС в Одеській області від 10.07.2024 №42, ОСОБА_1 виключений з кадрів ДСНС України 11.07.2024.
Відповідно до наказу Командира НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 11.07.2024 №360-ОС, ОСОБА_1 зарахований у списки особового складу з 12.07.2024.
Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2024 №9399, позивач призваний на військову службу по мобілізації до ВЧ НОМЕР_2 (наказ від 12.07.2024 №223), згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію».
05.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, в якій зазначив, що станом на подання заяви служить.
Відповідно до подання ГУ ДСНС України в Одеській області від 02.10.2024 №17/1331 про призначення ОСОБА_1 пенсії, календарна вислуга років останнього становить 25 років 07 місяців 26 днів.
Рішенням від 24.10.2024 №3276 ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, із посиланням на те, що станом на день звернення із заявою про призначення пенсії позивач проходив службу та не був звільнений з неї.
Вважаючи протиправними дії відповідача та рішення про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що згідно положень частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII позивач має право на призначення пенсії за вислугу років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення ГУ ПФУ в Одеській області №3276 від 24.10.2024 про відмову у призначенні пенсії є протиправним, у зв`язку з чим скасував його та зобов`язав відповідача призначити позивачеві пенсію за вислугу років. Водночас, вимоги про визнання протиправними дії територіального органу Пенсійного фонду та зобов`язання призначити пенсію у розмірі 65% від грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії за один місяць негайно суд залишив без задоволення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (далі - Указ № 64/2022), у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Отже, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом № 64/2022, не обмежені конституційні права і свободи людини і громадянина, які встановлені статтею 46 Конституції України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі і вище Закон - №2262-ХІІ) є спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Стаття 1 Закону № 2262-XII встановлює, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини 5 статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Стаття 2 Закону № 2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Згідно із пунктом «а» частини першої пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, за умови якщо вони звільнені зі служби і на день звільнення мають певну вислугу років, а саме.
по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;
з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Отже, положення статті 12 Закону №2262-XII визначають, що право на пенсію за вислугу років виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років, тобто Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Як мовилося вище, відповідно до подання ГУ ДСНС України в Одеській області від 02.10.2024 №17/1331 про призначення ОСОБА_1 пенсії, календарна вислуга років останнього становить 25 років 07 місяців 26 днів.
Питання обрахунку вислуги років позивача не є спірним у межах спірних правовідносин, та указана у поданні вислуга років відповідачем не заперечується.
Отже, позивач, звільнившись 11.07.2024 з органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій та маючи вислугу років понад 25 років набув право на призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до положень Закону №2262-ХІІ.
Вирішуючи питання з якого часу слід здійснити призначення пенсії позивачу, суд першої інстанції обґрунтовано курувався приписами статті 50 Закону №2262-ХІІ, згідно якої пенсія відповідно до цього Закону призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з ГУ ДСНС України в Одеській області з 11.07.2024, колегія суддів вважає, що відповідно до наведених вище приписів законодавства, суд дійшов правильного висновку що пенсія має бути призначена з 12.07.2025.
На думку колегії суддів суд першої інстанції доречно послався на положення частини 3 статті 2 Закону №2262-ХІІ якою передбачено, що пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про протиправність рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову позивачу у призначенні пенсії та скасував його.
Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що порушене право позивача має бути відновлене шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 12.07.2024 відповідно до положень Закону №2262-ХІІ.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують наведених вище висновків суду щодо протиправності спірного рішення ГУ ПФУ в Одеській області.
Стосовно посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Із матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення з даним позовом було рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, від 24.10.2024. Відтак, саме з цієї дати слід обраховувати шестимісячний строк звернення до суду.
Згідно матеріалів справи, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся 02.01.2025, тобто в межах строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
З огляду на наведене, слід констатувати, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстав для скасування правильного по суті рішення колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко