ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1074/25  Номер провадження 33/814/390/26	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Згідно з постановою судді, 23.08.2025 року о 08 год 05 хв ОСОБА_1 по пров. Пирятинському 32Б керував належним йому автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат тесту 0,63% проміле, огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6810». Посвідчення водія вилучено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали, не витребував додаткові докази, не допитав свідків, а постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.
Зазначає про відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує, що з результатами самого медичного огляду ОСОБА_1 ознайомлено не було. 
Вказує про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП через невідсторонення від керування транспортним засобом. Також поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння. 
Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилися, клопотань, заяв про відкладення не надсилали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без їх участі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними та дослідженими доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №431606 від 23.08.2025; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП Гребінківської МЛ від 23.08.2025 року, де вказано, що у ОСОБА_1 маються ознаки алкогольного сп`яніння; 
- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №11, в якому зазначені виявлені в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, а результат тесту з приладу газоаналізатор Алкофор 307 – 0,63%;
- висновком щодо результатів медичного огляду;
- відеозаписом з нагрудної бодікамери працівника поліції.
Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Дані висновки суду першої інстанції в апеляційній скарзі спростовані не були.
В суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, складеного за результатами проведеного огляду з використанням газоаналізатора Алкофор 307, відповідно до якого вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,63% проміле. Цей результат ОСОБА_1 не оспорював. 
Окрім того, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Відповідно до відомостей відеозапису, наявного у матеріалах справи, яким зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема рух транспортного засобу Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 та момент зупинки даного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який відразу після зупинки вийшов з водійського місця, в ході спілкування не заперечував факту керування транспортним засобом, зафіксовано виявлення ознак алкогольного сп`яніння, зокрема й запах алкоголю з порожнини рота у зв`язку з чим поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній виявив бажання пройти в медичному закладі. В ході медичного огляду було застосовано газоаналізатор Алкофор 307, результат якого склав 0,63‰ проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився. 
Протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень та заперечень ОСОБА_1 щодо незгоди з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.
Що стосується доводів апелянта з приводу того, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то таке посилання не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи містять таке направлення (а.с. 6). Крім того протокол про адміністративне правопорушення, де вказано, що до нього додаються направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння та висновок про результати огляду, підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність щодо їх наявності.
Під час апеляційного розгляду справи не було встановлено даних, які б підтверджували апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів на підтвердження в діях події та складу адміністративного правопорушення.
Наведені вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути його до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Щодо твердження апеляційної скарги про те, що суддя місцевого суду при розгляді справи не опитав свідків для перевірки законності проведення процедури огляду водія та їх правовому статусу, апеляційний суд ставиться критично, оскільки за протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалах справи свідки відсутні, а жодних заяв, клопотань про виклик свідків матеріали справи не містять, в судовому засіданні суду першої інстанції клопотань про виклик свідків не надходило, не містить таких вимог і апеляційна скарга.
Окрім того, апеляційний суд вказує, що виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи.
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.
Відсутність доказів відсторонення працівниками поліції водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує самого факту відсторонення особи від керування транспортним засобом і не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.
За змістом відеозапису, працівники патрульної поліції в усному порядку відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, повідомивши про необхідність залучення іншого водія.
Більше того, протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_1 , з протоколом погодився, підписавши його без жодних заперечень.
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо порядку проведення огляду на стан сп`янніння або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме порушення порядку проведення огляду, є необґрунтованими.
Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9а Правил дорожнього руху України.
Крім того, слід зазначити, що під час розгляду справи судом першої інстанції, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, просив при визначенні покарання застосувати аналогію права та відповідно до ст. 69 КК України призначити йому більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм та має дитину з інвалідністю.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, приходжу висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко