Справа № 346/4438/25 
Провадження № 22-ц/4808/1891/25 
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів – Девляшевського В.А.. Мальцевої Є.Є.,
учасники справи
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , 
на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року, ухвалене судом у складі судді Сольського В.В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого вказала, що 27 січня 2024 року між сторонами було зареєстровано шлюб, у якому у них народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сторони разом не проживають, позивачка самостійно займається вихованням та утриманням дочки.
Вважає, що вимога щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 від його доходу буде співмірною та обґрунтованою, зважаючи на те, що дитина росте, її потреби зростають, зокрема у зв?язку з віком, побутовими витратами, вартістю продуктів харчування, одягу, медичним обслуговуванням та іншими потребами.
Позивачка не має змоги самостійно повноцінно утримувати доньку без фінансової підтримки іншого з батьків, а відсутність системної допомоги з боку відповідача порушує інтереси дитини, гарантовані законодавством України та Конвенцією про права дитини. 
У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. 
Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулась о суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року, ухвалити нове, яким вимоги позивачки задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця зазначила, що суд першої інстанції не провів належної індивідуалізації справи та необґрунтовано відійшов від принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. У рішенні суд не надав вичерпної аргументації чому він вважає, що розмір аліментів має бути 1/4 частки від усіх доходів.
Посилається на те, що зростання віку дитини неминуче веде до підвищення витрат на її розвиток, навчання, побутові потреби та медичне обслуговування. Позивачка неспроможна самостійно фінансувати повноцінне утримання доньки, а без системної підтримки відповідача права дитини, гарантовані як національним законодавством, так і міжнародними нормами, порушуються. 
Звертає увагу суду, що відповідач не має на своєму утриманні інших осіб, є здоровим та працездатним, а відтак, сплата 1/3 доходу не створить для нього фінансових труднощів, але забезпечить дитині належний рівень життя.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу з додатками було надіслано ОСОБА_2 на адресу місця його реєстрації.
Конверт з поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є днем вручення судового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання дитини, отже справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону, тому розгляд справи провадиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи зазначена інформація оприлюднена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який відповідно до ст.ст.180,181 СК України зобов`язаний надавати утримання своїй малолітній дитині до досягнення нею повноліття, є здоровим та працездатним, а дитина сторін проживає окремо від батька і потребує матеріальних витрат на харчування, забезпечення одягом, організації дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя, суд дійшов висновку про доцільне стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи, виходячи з наступного.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .
Відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання дитини.
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, ОСОБА_1 зареєстрована разом з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України у тій же редакції Кодексу).
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Встановивши, що дитина проживає разом із матір`ю, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 .
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю, врахував фізичний стан відповідача, який є особою працездатного віку, потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. 
Колегія суддів вважає, що суд з урахуванням обставин справи, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дочки аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно
У матеріалах справи відсутні докази щодо розміру доходів відповідача, а також наявності у нього будь-якого рухомого чи нерухомого майна.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, у разі зміни матеріального стану відповідача відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, колегія судів не здійснює перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський 

Є.Є. Мальцева