ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року 
м. Київ

справа №560/6214/24
адміністративне провадження №К/990/46283/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу
за позовом  ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання відшкодувати збитки, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року, постановлену суддею Матущаком В.В., і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Сушка О.О., суддів Мацького Є.М., Залімського І.Г.,
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог і оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної ради, у якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення Хмельницької обласної ради від 27 березня 2024 року №10-19/2024; зобов`язати Хмельницьку обласну раду відшкодувати збитки, завдані неправомірними діями позивачу: матеріальну шкоду в розмірі 1030090 грн і моральну шкоду в розмірі 70000 грн.
2. Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 26 квітня 2024 року відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаним позовом на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
3. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 22 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року - без змін.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року і направити справу на новий розгляд судами за правилами адміністративного судочинства.
5. Скаржник у касаційній скарзі зазначає про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права і вимог КАС України, неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №813/1368/18. Суди попередніх інстанцій, як указує ОСОБА_1 , помилково встановили, що Хмельницька обласна рада діяла не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник юридичної особи, тому оскаржуване рішення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.
6. ОСОБА_1 стверджує, що, звертаючись до адміністративного суду з цим позовом, він мав на меті захистити свої інтереси, а також інтереси колективу закладу та всіх територіальних громад області, так як комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Хмельницької обласної ради є єдиним закладом у Хмельницькій області, який надає послуги з медичної статистики. Оскаржуване у цій справі рішення відповідача, на переконання скаржника, є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування, рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України.
7. ОСОБА_1 посилається на те, що Хмельницька обласна рада, при прийнятті оскаржуваного рішення від 27 березня 2024 року №10-19/2024, грубо порушила процедуру прийняття такого рішення, своїми діями та бездіяльністю порушила конституційне право позивача, яке гарантоване державою на вільний вибір праці, а також нанесла позивачу своїми діями матеріальну та моральну шкоду.
IІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
8. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. ухвалою від 21 січня 2025 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
9. Хмельницька обласна рада подала відзив на касаційну скаргу із проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року - без змін, оскільки, враховуючи правове регулювання, висновки Великої Палати Верховного Суду та фактичні обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскаржуване позивачем рішення Хмельницької обласної ради не може бути предметом судового розгляду за правилами КАС України.
10. ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якій зазначив, що спір у цій справі є публічно-правовим і суд не має брати до уваги посилання відповідача на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 травня 2020 року в справі №813/1232/18 про те, що спори щодо оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 серпня 2023 року в справі №925/1741/21 відступила від указаного правового висновку.
11. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. ухвалою від 03 грудня 2025 року задовольнив заяви про самовідвід суддів Шарапи В.М., Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. Відвів суддів Шарапу В.М., Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. від участі у розгляді справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в справі №560/6214/24 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання відшкодувати збитки. Передав матеріали касаційної скарги до Секретаріату Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду для визначення складу суду у Верховному Суді.
12. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2025 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року №1525/0/78-25 (у зв`язку з постановленням Верховним Судом 03 грудня 2025 року ухвали №К/990/46283/24 про відведення судді-доповідача Шарапи В.М. та суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М. від розгляду матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в справі №560/6214/24), для розгляду справи №560/6214/24 (провадження №К/990/46283/24) визначено новий склад колегії суддів: Кашпур О.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Уханенко С.А., Соколов В.М.
13. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в справі №560/6214/24 прийняв до провадження.
14. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 28 січня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 29 січня 2026 року.
ІV. Позиція Верховного Суду
15. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №560/6214/24 стало оскарження судових рішень, зазначених у частині другій статті 328 КАС України, і посилання скаржника на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.
16. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги і оскаржуваним ухвалі Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
17. Однією із закріплених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав.
18. Забезпечення вказаного права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України, у частині другій статті 55 якої закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
19. Згідно із частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
20. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їхній сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
21. Відповідно до частин першої та другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
22. Завданням адміністративного судочинства, у силу частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
23. За визначеннями, наведеними у пунктах 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
24. Суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
26. Отже, до компетенції судів адміністративної юрисдикції належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
27. Тож до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює публічно-владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
28. Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їхніх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
29. Таким чином, під час визначення предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
30. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 у справі №560/6214/24 оскаржує рішення Хмельницької обласної ради від 27 березня 2024 року №10-19/2024 «Про припинення шляхом ліквідації комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Хмельницької обласної ради», прийняте на засіданні сесії восьмого скликання. Вид діяльності комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Хмельницької обласної ради: загальна медична практика; інша діяльність у сфері охорони здоров`я. 
31. За змістом статті 2 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР), який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
32. У статті 1 Закону №280/97-ВР визначено, що представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення (абзац шостий); районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст (абзац сьомий).
33. Згідно із частиною другою статті 10 Закону №280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
34. За приписами статті 43 Закону №280/97-ВР до повноважень районних і обласних рад віднесено, зокрема, вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (пункт 20 частини першої). 
35. За змістом частин першої, четвертої та п`ятої статті 60 Закону №280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на заклади охорони здоров`я. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
36. Положеннями статті 14 Закону України від 19 листопада 1992 року №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон №2801-XII) визначено, що реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи виконавчої влади. Органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоров`я в межах своїх повноважень, передбачених законодавством. 
37. За приписами статті 16 Закону №2801-XII органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють розвитку закладів охорони здоров`я усіх форм власності. Органи місцевого самоврядування здійснюють планування розвитку мережі закладів охорони здоров`я комунальної форми власності, приймають рішення про створення, припинення, реорганізацію чи перепрофілювання закладів охорони здоров`я з урахуванням затвердженого у встановленому порядку плану розвитку госпітального округу. Заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом). За організаційно-правовою формою заклади охорони здоров`я комунальної власності можуть утворюватися та функціонувати як комунальні некомерційні підприємства або комунальні установи. Заклади охорони здоров`я комунальної власності можуть утворюватися та функціонувати шляхом здійснення співробітництва територіальних громад у формах, передбачених законом, у тому числі як спільне комунальне підприємство.
38. Згідно із частиною першою статті 71 Закону №280/97-ВР територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.
39. Відповідно до частин першої та десятої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
40. Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 26 квітня 2024 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, яким передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
41. Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, виходили з того, що оскаржуване позивачем рішення Хмельницької обласної ради не може бути предметом судового розгляду за правилами КАС України. Такий спір підсудний судам господарської юрисдикції.
42. Так, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, урахувавши висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі №813/1232/18, від 10 вересня 2019 року в справі №921/36/18, від 09 вересня 2020 року в справі №260/91/19, а також у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в справі №816/1260/17, констатував, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем у межах повноважень ради та є розпорядчим документом щодо власності територіальної громади, які передбачають індивідуалізовані приписи щодо ліквідації/створення конкретної юридичної особи. Приймаючи оскаржуване рішення, Хмельницька обласна рада реалізовувала організаційно-господарську діяльність та діяла не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник юридичної особи, тому оскаржуване рішення в цьому випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а є рішенням власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи, необхідним для припинення/створення закладу. Спори з приводу оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.
43. Проте, визначаючи юрисдикцію спору в справі №560/6214/24, суди попередніх інстанцій помилково врахували зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 серпня 2023 року в справі №925/1741/21, яка вже була прийнята на момент ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржуваних судових рішень у справі, що розглядається, відступила від висновків щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі №813/1232/18 та від 09 вересня 2020 року в справі №260/91/19, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2021 року в справі №140/434/19 та від 22 жовтня 2020 року в справі №694/1174/16-а, вказавши, що такі спори належать до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватися судами за правилами КАС України. Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що вона відступає не від постанов у конкретних справах, а від висновку щодо застосування норм права при визначенні предметної юрисдикції спорів. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний.
44. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 серпня 2023 року в справі №925/1741/21 викладено висновки щодо юрисдикції спору, пов`язаного з прийняттям органом місцевого самоврядування рішення про реорганізацію навчального закладу. Зокрема зазначено, що сільська рада у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки здійснює публічно-владні управлінські функції у сфері освіти на виконання повноважень засновника освітнього закладу, тому справа підсудна адміністративному суду. Сільська рада є суб`єктом владних повноважень, оскаржене рішення якого прийнято на виконання владних управлінських функцій і є таким, що зачіпає права та інтереси члена територіальної громади, тому правовідносини, які виникли у справі, є публічно-правовими. Захист прав та інтересів члена територіальної громади від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, недотриманні процедури чи порядку прийняття рішення, є завданням адміністративного судочинства. Наведене виключає господарсько-правовий характер спірних правовідносин.
45. Під час з`ясування до компетенції якого суду віднесено розгляд спору в справі №560/6214/24, суд першої інстанції, як і апеляційний суд, не перевірили визначені ОСОБА_1 підстави заявленого позову, не з`ясували характер порушених, на думку позивача, його прав та/або інтересів у зв`язку із прийняттям Хмельницькою обласною радою оскаржуваного рішення від 27 березня 2024 року №10-19/2024 «Про припинення шляхом ліквідації комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Хмельницької обласної ради». 
46. Отже, відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , вважаючи, що оскаржуване ним рішення Хмельницької обласної ради не може бути предметом судового розгляду за правилами КАС України, суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, допустили порушення норм процесуального права, не з`ясували належним чином характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у цій справі, неправильно застосували висновки Великої Палати Верховного Суду, від яких вона відступила, не врахували останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду під час вирішення таких спорів, внаслідок чого суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про господарську юрисдикцію спірних правовідносин у справі №560/6214/24. 
47. Відповідно до частин першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
48. Таким чином, оскаржувані ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року підлягають скасуванню, а справа №560/6214/24 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі. 
V. Судові витрати
49. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
2. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в справі №560/6214/24 скасувати.
3. Справу №560/6214/24 направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: В. М. Соколов 
С. А. Уханенко