РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/21325/25	
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі іменується – відповідач) в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.09.2025 року № 172050007631 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити й виплачувати ОСОБА_1 з 15.08.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На обґрунтування спірних правовідносин позивач зазначила, що вона як потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, проте відповідач протиправно відмовив їй у призначенні такої пенсії. Вказує, що причиною такої відмови стало відсутність достатнього періоду проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року. За таких обставин, просила позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 26.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що період проживання або роботи в зоні добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року становить менше 3 років. Тобто, на думку відповідача, умова про постійне місце проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не може бути застосована до позивача. Тому, згідно з наданими документами, позивач права на зниження пенсійного віку не набув. За таких обставин, просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (3 категорія), що підтверджується посвідченням.
Позивач 15.08.2025 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпіла від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 
Рішенням від 04.09.2025 № 172050007631 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком. В якості підстави зазначено: період проживання або роботи станом на 1 січня 1993 року менше 3 років .
Зокрема, згідно висновків рішення, підтверджено період проживання / роботи у зоні гарантованого добровільного контролю станом на 01.01.1993 – 2 роки 03 місяці 28 днів. 
Не враховано до періоду проживання з 01.01.1989 по 08.01.1989, з 26.01.1989 по 08.02.1989, з 04.03.1989 по 08.03.1989, з 01.05.1989 по 09.05.1989, з 13.07.1989 по 31.08.1989, з 04.11.1989 по 08.11.1989, з 01.01.1990 по 07.01.1990, з 26.01.1990 по 08.02.1990, з 08.03.1990 по 11.03.1990, з 01.05.1990 по 09.05.1990, з 13.07.1990 по 31.08.1990, з 07.11.1990 по 11.11.1990, з 01.01.1991 по 07.01.1991, з 26.01.1991 по 08.02.1991, з 01.05.1991 по 09.05.1991, з 20.07.1991 по 31.08.1991, з 07.11.1991 по 10.11.1991, з 01.01.1992 по 07.01.1992, з 26.01.1992 по 08.02.1992, з 01.05.1992 по 10.05.1992, з 27.07.1992 по 31.08.1992 згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.07.2025 по справі № 556/1626/25
Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон №796).
Згідно з ст. 9 Закону № 796 (тут і далі – в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.
Згідно з ст.55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі – Порядок №22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 
1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 
2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 років. 
Як зазначалось вище судом, згідно висновків рішення, підтверджено період проживання / роботи у зоні гарантованого добровільного контролю станом на 01.01.1993 – 2 роки 3 місяці 28 днів. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Рокитнівської селищної ради Сарненського району, позивач проживала та була зареєстрована в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області з 26.04.1986 року по 23.08.1988 року, 27.07.1993 - 30.08.1993 по вулиці 8 Березня (Древлянський узвіз), будинок 1.
Село Рокитне Сарненського району Рівненської області, згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (ІІІ категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що позивач 02.08.1988 по 29.06.1993, зарахована до Рівненського державного гуманітарного університету, розташування навчального закладу не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. 
Період проживання позивача в с.Рокитне в період навчання був предметом розгляду у справі №556/1626/25.
Як встановлено судом, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.07.2025 у справі №556/1626/25 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що позивач проживала в с. Рокитне Сарненського району Рівненської області з 26.01.1989 року по 08.02.1989 року (14 днів), з 13.07.1989 року по 31.08.1989 року (1 місяць 18 днів), з 26.01.1990 року по 08.02.1990 року (14 днів), з 13.07.1990 року по 31.08.1990 року (1 місяць 18 днів), з 26.01.1991 року по 08.02.1991 року (14 днів), з 20.07.1991 року по 31.08.1991 року (1 місяць 11 днів), з 26.01.1992 року 08.02.1992 року (14 днів), з 27.07.1992 року по 31.08.1992 року (1 місяць 4 дні), 01-08.01.1989 року (8 днів), 04-08.03.1989 року (5 днів), 01-09.05.1989 року (9 днів), 04-08.11.1989 року (5 днів), 01-07.01.1990 року (7 днів), 08- 11.03.1990 року (4 дні), 01-09.05.1990 року (9 днів), 07-11.11.1990 року (5 днів), 01- 07.01.1991 року (7 днів), 01-09.05.1991 року (9 днів), 07-10.11.1991 року (4 дні), 01- 07.01.1992 року (7 днів), 01-10.05.1992 року (9 днів) та з 04.05.2005 року по 03.05.2008 року (три роки).
Суд також зауважує, що в ході розгляду справи №556/1626/25 судом надавалась оцінка доказам щодо фактичного проживання в с.Рокитне під час навчання, зокрема літніх та зимових канікул, святкових та вихідних днів.
Рішення суду набрало законної сили 14.08.2025 а тому вищезазначені обставини в силу положень ч.4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.
Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Висновок аналогічного характеру містяться в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №572/245/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17, що обов`язково враховується судом при вирішенні даних спірних правовідносин.
Аналізуючи надані документи, суд вважає, що позивачем підтверджено період проживання його в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (3 роки 2 місяці 7 днів):
з 26.04.1986 року по 23.08.1988 рік 
з 26.01.1989 року по 08.02.1989 рік
з 13.07.1989 року по 31.08.1989 рік
з 26.01.1990 року по 08.02.1990 рік
з 13.07.1990 року по 31.08.1990 рік
з 26.01.1991 року по 08.02.1991 рік
з 20.07.1991 року по 31.08.1991 рік
з 26.01.1992 року по 08.02.1992 рік
з 27.07.1992 року по 31.08.1992 рік
з 01.01.1989 року по 08.01.1989 рік
з 04.03.1989 року по 08.03.1989 рік
з 01.05.1989 року по 09.05.1989 рік
з 04. 11.1989 року по 08.11.1989 рік
з 01.01.1990 року по 07.01.1990 рік
з 08.03.1990 року по 11.03.1990 рік
з 01.05.1990 року по 09.05.1990 рік
з 07.11.1990 року по 11.11.1990 рік
з 01.01.1991 року по 07.01.1991 рік
з 01.05.1991 року по 09.05.1991 рік
з 07.11.1991 року по 10.11.1991 рік
з 01.01.1992 року по 07.01.1992 рік
з 01.05.1992 року по 10.05.1992 рік
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала або постійно працювала чи постійно навчалась у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає їй право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі і на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.
Щодо застосування початкової величини. 
В матеріалах справи наявні докази проживання позивача у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 в зоні гарантованого добровільного відселення. Відтак, наведене свідчить про наявність підстав для зарахування початкової величини та зниження пенсійного віку на 3 роки.
Водночас, проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 понад 3 роки та станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії 3 роки 01 місяць 04 дні, надає такій особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні (на 4 роки), тобто у 56 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ. 
Разом з тим, на момент звернення до Пенсійного фонду та до суду позивачці виповнилось 54 роки, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.
Таким чином, станом на дату звернення позивач не досягла пенсійного віку, що виключає можливість призначення пенсії за віком, а тому позовні вимоги щодо призначення та виплати ОСОБА_1 такої пенсії задоволенню не підлягають.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 12 січня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під.2,м. Харків,Харківська обл.,61022, код ЄДРПОУ 14099344)

Суддя       В.В. Щербаков