Справа № 632/2211/25	
 	провадження №3/632/8/26	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді - Журавель О.О., за участю секретаря судового засідання – Охріменко А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забара Житомирської області, який проживає з адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 200005 від 13 листопада 2025 року, ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки щодо свого неповнолітнього сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 29 жовтня 2025 року о 14 годин 30 хвилин зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 та вибив вікна у будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, але не досяг віку притягнення до адміністративної відповідальності. Дії ОСОБА_4 , містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 29 жовтня 2025 року о 14:30 його неповнолітній син ОСОБА_2 , 2014 року народження, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 , де мешкав його товариш – син ОСОБА_3 , але жодних протиправних дій не вчиняв. У прибудову будинку його завів ОСОБА_5 , після чого зачинив за ним двері. Дитина злякалася та вибила вікна у прибудові, щоб вийти назовні. Вважає, що його син вимушено вибив вікна у прибудові вищевказаної будівлі, щоб покинути приміщення, і його дії не були умисними. Також ОСОБА_1 зазначив, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини, дбаючи про його моральний та соціальний розвиток. Зокрема: провів бесіду з сином та пояснив, що не слід заходити на територію сусідів без їхнього запрошення; слідкую за поведінкою дитини та намагається запобігати повторенню подібних ситуацій.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Частина 1 ст. 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту статтей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як передбачено ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи.
Відповідно до частини першої статті 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання встановлених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. 
При цьому обов`язковою умовою притягнення до відповідальності є наявність винної поведінки, що полягає у свідомому, умисному невиконанні таких обов`язків.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 200005 від 13 листопада 2025 року, ОСОБА_1 ставиться у провину, що останній ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого його син 29 жовтня 2025 року о 14 години 30 хвилин зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 та вибив вікна у будинку. Як зазначила уповноважена особа, що складала протокол, вчинені неповнолітнім діяння містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, що свідчить про те, що батьки неналежним чином виконують виховання дитини.
Водночас під час судового розгляду встановлено, що дійсно 29 жовтня 2025 року о 14 годин 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_2 зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 ,що належить ОСОБА_3 , яка має часткове огородження. Проте потрапляння неповнолітнього ОСОБА_2 до прибудови будинку відбулося не за його власної волі та не з ініціативи дитини, а внаслідок дій третьої особи – свідка ОСОБА_5 , який завів малолітнього до приміщення та, крім іншого, зачинила його там, позбавивши можливості вільно залишити приміщення.
Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що безпосереднім свідком подій вона не була. 29 жовтня 2025 року вона прибула до свого домоволодіння АДРЕСА_2 вже після того, як неповнолітній ОСОБА_2 зайшов на територію її домоволодіння, та виявила, що у прибудові будинку вибити вікна, територія домоволодіння має часткове огородження. Також свідок показала, що ОСОБА_2 неодноразово без дозволу заходив до житлових будинків у їх селищі, після чого з цих будинків зникали речі. Подібні випадки, за її твердженням, мали місце і в її домоволодінні, зокрема в період, коли ОСОБА_2 приходив у гості до її сина, з яким вони товаришують. Після того як вона ( ОСОБА_6 ) отримала повідомлення про перебування малолітнього на території її домоволодіння, вона попрохала ОСОБА_5 викликати поліцію та не відпускати хлопця до прибуття працівників правоохоронних органів з метою з`ясування ситуації.
Свідок ОСОБА_5 показав суду, що 29 жовтня 2025 року о 14 годин 30 хвилин побачив неповнолітнього ОСОБА_2 на території домоволодіння ОСОБА_3 . Після цього, оскільки ОСОБА_2 не повідомив мети свого перебування на території домоволодіння, свідок завів хлопця до прибудови будинку, зачинив за ним двері та викликав працівників поліції. У подальшому ОСОБА_2 , розбив вікна у прибудові та залишив приміщення. На територію домоволодіння можна вільно зайти, оскільки вона не повністю огороджена.
Старший оперуповноважений СКП ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_7 , допитана у якості свідка, показала суду, що відносно неповнолітнього ОСОБА_2 надходить значна кількість скарг. Зазначений випадок є першим офіційно зареєстрованим фактом, за яким порушено питання про неналежне виконання батьками ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо виховання дитини. Протокол про адміністративне правопорушення було складено на підставі пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . За її переконанням, дії неповнолітнього містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, оскільки він розбив вікно у прибудові, що, на її думку, свідчить про порушення громадського порядку і спокою громадян. Під час складання протоколу вона не приділяла уваги обставині того, що неповнолітній потрапив до прибудови домоволодіння не самостійно, а внаслідок дій іншої особи, яка завела його до приміщення та зачинила двері. На її думку, батьки неповнолітнього ОСОБА_2 неналежним чином виконують виховання свого сина, тому мали місце такі події.
Згідно зі статтями 150, 151 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати належні умови для життя та виховання, а також здійснювати виховний вплив з урахуванням віку та рівня розвитку дитини. Водночас закон не покладає на батьків обов`язку повного та безперервного контролю за кожною дією неповнолітньої дитини, особливо в ситуаціях, що виникли раптово та з причин, незалежних від їхньої поведінки.
За вищенаведених та встановлених судом обставин суд доходить висновку, що неповнолітній ОСОБА_2 не вчиняв дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, оскільки потрапляння дитини до прибудови відбулося не з її власної ініціативи, а внаслідок дій третьої особи, яка завела дитину до приміщення та зачинила її всередині. На думку суду, саме по собі перебування неповнолітньої дитини на території чужого домоволодіння не є достатньою підставою для утримання її в зачиненому приміщенні. З урахуванням віку дитини суд обґрунтовано виходить із того, що подальша поведінка неповнолітнього ОСОБА_2 була реакцією на стресову та потенційно небезпечну для нього ситуацію. Страх і намагання залишити замкнений простір є природною реакцією дитини та не можуть свідчити про недоліки виховання чи ухилення батька ОСОБА_1  від виконання батьківських обов`язків. Зазначені обставини виникли внаслідок дій третіх осіб, на які батько дитини не міг вплинути та які не перебували під його контролем. За таких умов суд констатує відсутність причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою батька ОСОБА_1 та подією, що сталася.
Отже, матеріали справи не підтверджують фактів байдужого ставлення батька ОСОБА_1  до дитини, залишення її без нагляду з небезпечних причин або створення умов, що могли б спричинити протиправну поведінку. Відтак будь-які докази свідомого та умисного ухилення батьком ОСОБА_1  від виконання встановлених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 відсутні.
Суд вважає, що висновок уповноваженої особи ОСОБА_7 про те, що батько ОСОБА_1  неналежним чином виконує обов`язки щодо виховання свого сина, не підтверджується об`єктивними доказами умисного ухилення батька від виконання передбачених законом обов`язків.
Суд наголошує, що емоційні та інстинктивні реакції неповнолітніх осіб не можуть автоматично свідчити про недоліки виховання або ухилення батьків від виконання їхніх обов`язків. Сам по собі факт окремої поведінка дитини у стресовій ситуації , викликаної діями третьої особи, не є достатньою підставою для притягнення батьків до адміністративної відповідальності за відсутності доказів ухилення від виконання батьківських обов`язків та причинно-наслідкового зв`язку між діями батьків і відповідними наслідками.
Отже, між діями батька ОСОБА_1 та подією, що стала підставою для складення адміністративного протоколу, відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а його вина не доведена належними та допустимими доказами. За таких обставин у діях батька відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст.ст.221, 283, 284, 285, 287-289, 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення – закрити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:	О. О. Журавель