465/6907/25
2/465/712/26
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
23.01.2026 року            м.Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі
головуючого судді Рудакова Д.І.,
за участі секретаря судових засідань Стефанишина О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування Львівської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради "Центр здоров`я та реабілітації дітей" про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в :

11 серпня 2025 року орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради "Центр здоров`я та реабілітації дітей" про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження серія № НОМЕР_1 , виданого повторно 25.06.2025 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис №289 батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Згідно з довідки №88 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію від 05.08.2025 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
03.07.2025 року у Відділ «Служба у справах дітей» Франківського району з КНП "2-а поліклініка м.Львова" надійшла інформація що матір ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_1 відмовляється від проведення стаціонарного обстеження, окрім цього відмовляється від укладення декларації із лікарем.
Цього ж дня, працівниками відділу «Служба у справах дітей» Франківського району спільно із фахівцями відділення соціальної роботи Комунальної установи змішаного типу «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» та дільничого офіцера поілціїі здійснено вихід за адресою проживання дитини: АДРЕСА_1 та встановлено, що у дитини задовільні умови проживання, проведено профілактичну бесіду із батьками та бабцею та рекомендовано госпіталізуватися разом із дитиною для додаткового обстеження.
Наказом Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 11.07.2025 року малолітнього ОСОБА_1 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
04.08.2025 року у Відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшло усне повідомлення від ювенальної превенції Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції, що матір ОСОБА_2 неналежно виконує відносно свого малолітнього сина ОСОБА_1 свої батьківські обов`язки.
Працівниками відділу «Служба у справах дітей» Франківського району спільно із фахівцями відділення соціальної роботи Комунальної установи змішаного типу «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» та старших інспекторів ювенальної превенції негайно здійснено вихід за адресою проживання дитини: АДРЕСА_1 та встановлено неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків.
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків, 04.08.2025 року комісією з питань захисту прав дитини при Франківській районні йадміністрації прийнято рішення про негайне відбрання малолітнього ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 .
Тому, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради звертається до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 19.08.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 14.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі. В попередніх судових засіданнях позов підтримала та просила такий задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідачка в судові засідання не з`являлася, належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, відзиву, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи неодноразову неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія № НОМЕР_1 , виданого повторно 25.06.2025 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис №289 батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Згідно з відповіді Франківської районної адміністрації ЛМР від 19.08.2025 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
03.07.2025 року у Відділ «Служба у справах дітей» Франківського району з КНП «2-а міська поліклініка м.Львова» надійшов лист щодо неналежного виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Цього ж дня, працівниками відділу «Служба у справах дітей» Франківського району спільно із фахівцями відділення соціальної роботи Комунальної установи змішаного типу «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело», дільничим офіцером поліції та лікаря КНП «2-а міська поліклініка м.Львова» здійснено вихід за адресою проживання дитини: АДРЕСА_1 та встановлено факт задовільних умов проживання, дитина зебезпечена одягом відповідно до віку та сезону, дитячим харчуванням (нутрілон), підгузками. Після обстеження місця проживання дитини, малолітнього ОСОБА_1 разом із матір`ю та бабцею було госпіталізовано в лікарню.
Згідно акту оцінки потреб сім`ї та висновку оцінки потреб сім`ї від 03.07.2025 року, наявні складні життєві обставини.
Наказом Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 11.07.2025 року взято на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах.
04.08.2025 року у Відділ «Служба у справах дітей» Франківського району надійшло усне повідомлення від ювенальної превенції ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області щодо неналежного виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно акту обстеження умов проживання від 04.08.2025 року, комісією у складі начальника відділу Франківського району управління «Служба у справах дітей департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради М. Новосельської, фахівця із соціальної роботи Франківського відділення «КУЗТ ЛМЦ СПР «Джерело» М. Єлізарової, старших інспекторів ювенальної превенції Львівського районного управління поліції №2 Головного управління поліції у Львівській області В. Миська та В. Муравля, лікаря загальної практики КНП «2-а поліклініка м. Львова» Л. Олексин, здійснено візит за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що мати неналежно виконує свої обов?язки відносно малолітнього сина, а саме: в помешканні незадовільні умови для проживання, брудно, антисанітарія, помешкання загромаджене непотрібними речами та сміттям, на ліжках відсутня постіль, подушки та покривала брудні, меблі поламані, кухня не пристосована для приготування їжі, відсутній умивальник, кухонні меблі та приладдя, побутова техніка у незадовільному стані, у ванній кімнаті відсутня ванна, душова кабіна, сантехніка, відсутнє електропостачання, у помешканні відсутнє гаряче водопостачання, у коридорі знаходився великий мішок з сміттям. У квартирі неприємний, захлий запах, велика кількість комах. ОСОБА_2 поводила себе агресивно, висловлювалася нецензурною лексикою, не надала можливості лікарю оглянути дитину.
Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 04.08.2025 року, встановлено рівень безпеки – дуже небезпечно.
В.о. голови Франківської районної адміністрації від 04.08.2025 року винесено розпорядження про негайне відібрання маолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 та влаштувати дитину у КНП ЛОР «Центр здоров`я та реабілітації дітей», а також про доцільність звернення органу опіки та піклування до суду про відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.
Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.1, 5 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї, ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Частиною 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання у сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Пунктами 2-5 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України»).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п.50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України).
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч.1 ст.164 СК України.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у наведеній ч.1 ст.170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.
Також, схожі правові висновки вказані у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2022 року у справі № 308/12188/18.
Згідно з ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
Аналіз норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвитку дитини, не піклується про фізичний розвиток дитини, про його стан здоров`я, що негативно впливає на фізичний стан дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав.
При цьому, суд зазначає, що відібрання дитини у відповідачки без позбавлення її батьківських прав є тимчасовим заходом, а тому, суд, за заявою відповідачки, може постановити рішення про повернення їй дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню неповнолітнього ОСОБА_1 його матір`ю.
Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, те що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а судом задоволені позовні вимоги майнового і немайнового характеру, то з відповідача підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору в дохід держави.
Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

постановив :

Позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування Львівської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради "Центр здоров`я та реабілітації дітей" про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав – задоволити.
Відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.
Попередити ОСОБА_2 , що у разі невжиття нею заходів щодо усунення причин, які стали підставою для відібрання у неї неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування або інша заінтересована особа відповідно до закону матиме право звернутись до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав щодо цієї дитини.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, код ЄДРПОУ 56121 юридична адреса: 79057, м.Львів, вул.Генерала Чупринки, 85.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Центр здоров`я та реабілітації дітей» код ЄДРПОУ 01984369, юридична адреса: м. Львів, вул. В.Антоновича, 117.

Суддя            Д.І. Рудаков