ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 грудня 2025 року           справа №200/2181/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року по справі №200/2181/25 (суддя І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                        УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке оформлено у вигляді листа від 10 березня 2025 року № 5428-3190 /Р-02/8-0500/25, про відмову у перерахунку та поновленні виплати позивачу пенсії по інвалідності, починаючи з 1 травня 2016 року – з моменту протиправного припинення виплати пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити позивачу виплату пенсії за інвалідністю, починаючи з 1 травня 2016 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV з одночасним перерахунком та індексацією пенсії, з усіма складовими пенсійних виплат, надбавками та підвищеннями до пенсії, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, з компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 1 травня 2016 року на день фактичного виконання судового рішення, з виплатою пенсії на вказаний пенсіонером банківський рахунок.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано неправомірною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області з розгляду заяви ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, поданої його представником, ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), про перерахунок/поновлення пенсії в передбаченому законодавством порядку;
- зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області розглянути у встановленому законодавством порядку заяву ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, подану його представником, ОСОБА_2 , про перерахунок/поновлення пенсії та прийняти належне рішення, передбачене ч. 5 ст. 45, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року залишено без змін.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом одного місяця днів з дня отримання даної ухвали звіт про виконання зазначеного судового рішення.
26 вересня 2025 року до суду надійшов звіт ГУ ПФУ в Донецькій області про виконання судового рішення, в якому зазначено наступне.
Головне управління виконало рішення суду по справі № 200/2181/25, повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, подану його представником, Райзманом О.Я., про поновлення виплати пенсії. За результатами розгляду заяви було прийнято відмовне рішення від 10 вересня 2025 року - у зв`язку з відсутністю документів, передбачених законодавством України для осіб, які тимчасово проживають за межами України. 25 вересня 2025 року Головним управлінням на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлений лист від 23 вересня 2025 року №0500-0222-8/96838, яким його повідомлено про прийняте рішення.
На підтвердження виконання рішення суду до звіту додано копію рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 10 вересня 2025 року №914510129035 (в якому вказано, що воно прийнято на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду 15 травня 2025 року) про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, а також копію листа управління обслуговування громадян № 19 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Донецькій області від 23 вересня 2025 року № 0500-0222-8/96838 про направлення зазначеного рішення ОСОБА_1 ..
Представником позивача було подано заяву 29 вересня 2025 у якій просив визнати звіт відповідача від 26 вересня 2025 року таким, що не підтверджує виконання судового рішення у справі та відмовити у його прийняття; за тривале невиконання без поважних причин рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 200/2181/25 накласти на начальника ГУ ПФУ в Донецькій області штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 60 560,00 грн стягнути до державного бюджету України, 60 560,00 грн - на користь ОСОБА_1 ..
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 вересня 2025 року про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року по справі №200/2181/25.
Завершено провадження з судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду. Прийняти нову постанову про визнання звіту відповідача від 26.09.2025 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №200/2181/25, як таким, що не підтверджує виконання судового рішення у справі. Накласти штраф на начальника Головного управління ПФУ в Донецькій області, в порядку і розмірах, наведених в заяві позивача від 27.09.2025 про неприйняття звіту відповідача. Згідно ч.3 ст. 382-3 КАС України, зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області протягом 10 днів надати новий звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №200/2181/25.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Позивач зазначає, що рішенням у справі відповідач зобов`язаний був розглянути в установленому законодавством порядку заяву позивача від 11 лютого 2025 року, подану його представником, про перерахунок / відновлення пенсії та прийняти належне рішення, передбачене частиною 5 статті 45, частиною 2 статті 49 Закону №1058-IV та пунктом 4.3 порядку №22-1.
Рішенням відповідача від 10.09.2025 року №914510129035, що додано до звіту відповідача від 26.09.2025 про виконання судового рішення, позивачу відмовлено у перерахунку (поновленні) пенсії, з посиланням на ненадання всіх необхідних документів для осіб, які тимчасово проживають за кордоном, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №299, або пунктами 2.23 та 2.9 порядку № 22-1.
Представник позивача наголошує на тому, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення або дати відповідь, які по суті повторюють попереднє рішення, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у справі.  Проте, нове рішення від 10.09.2025 року №914510129035 дублює попереднє рішення відповідача, що оформлене листом від 10.03.2025 № 5428-3190/Р-02/8-0500/25, яке визнано неправомірним у судовому рішенні у справі. Таким чином, рішення від 10.09.2025 №914510129035 прийнято відповідачем без урахування висновків суду, викладених у рішенні по справі, а тому не є свідченням належного виконання судового рішення.
Суд помилково розцінив сам факт винесення відповідачем будь-якого рішення на виконання судового рішення у справі свідченням виконання судового рішення, що призвело до невірного вирішення питання. Посилання суду на те, що рішення відповідача від 10.09.2025 року №914510129035 не було предметом спору в рамках адміністративної справи № 200/2181/25, не може бути прийнято до уваги, оскільки позивачем в даному випадку оскаржується не правомірність нового рішення відповідача, а, в першу чергу, його невідповідність вимогам судового рішення у справі.
Представник позивача вважає, що відповідач не має права за результатом судового розгляду виносити повторне рішення про відмову в призначенні пенсії, ідентичне його попереднім рішенням, визнаним судом у справі незаконним.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024, що набрав чинності 19.12.2024р.) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Частиною 1 статті 382-3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно частини 2 статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Колегія суддів наголошує на тому, що судовий контроль допускається лише в частині та обсязі резолютивної частини рішення суду, яке підлягає виконанню, при цьому, на даній стадії, не допускається доповнення/зміна/розширення рішення суду та його зобов`язальної частини.
Як вже встановлено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у цій справі визнано неправомірною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області з розгляду заяви ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, поданої його представником, ОСОБА_2 , про перерахунок/поновлення пенсії в передбаченому законодавством порядку, та зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області розглянути у встановленому законодавством порядку заяву ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, подану його представником, ОСОБА_2 , про перерахунок/поновлення пенсії та прийняти належне рішення, передбачене ч. 5 ст. 45, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1).
Під час розгляду справи, судом було встановлено, що 11 лютого 2025 року через особистий електронний кабінет на вебпорталі ПФУ представник позивача за дорученням подав заяву про перерахунок та поновлення виплати позивачу пенсії по інвалідності (ВЕБ-05001-Ф-С-25-025260), яку засвідчено кваліфікованим електронним підписом представника. До заяв було додано скановані копії необхідних документів: що посвідчують особу, вік, громадянство, місце постійного проживання, про ідентифікаційний номер, про стаж, банківський рахунок та інші, що підтверджують право позивача на поновлення пенсії.
На наведену заяву відповідач листом від 10 березня 2025 року (вих. №5428-3190/Р-02/8-0500/25) повідомив позивача про те, що для можливого поновлення виплати пенсії управління рекомендує ОСОБА_1 звернутись у визначений законодавством спосіб.
Частково задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що лист відповідача від 10 березня 2025 року (вих. № 5428-3190/Р-02/8-0500/25) не є актом індивідуальної дії (рішенням) суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України та Закону № 1058-IV.
За висновком суду, в даному випадку, має місце протиправна бездіяльність з боку відповідача, яка знайшла своє відображення у не прийнятті за наслідком розгляду заяви позивача, поданої його представником, передбаченого законодавством рішення.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення відповідача – шляхом визнання неправомірною бездіяльності відповідача з прийняття за наслідком розгляду заяви позивача від 11 лютого 2025 року про перерахунок/поновлення пенсії належного рішення.
За висновком суду належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача, подану його представником, від 11 лютого 2025 року про перерахунок/поновлення пенсії у передбаченому Порядком № 22-1 порядку та за наслідком розгляду прийняти належним чином оформлене рішення.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року Головним управлінням було повторно розглянуто у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, подану його представником, Райзманом О.Я., про поновлення пенсії та за наслідком такого розгляду прийнято рішення від 10 вересня 2025 року № 914510129035 про відмову в перерахунку пенсії.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність ГУ ПФУ в Донецькій області виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року.
Доводи представника позивача стосовно того, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення або дати відповідь, які по суті повторюють попереднє рішення, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у справі, колегія суддів вважає помилковими, оскільки судовим рішенням у справі було встановлено саме протиправну бездіяльність з боку відповідача, яка знайшла своє відображення у не прийнятті за наслідком розгляду заяви позивача, поданої його представником, передбаченого законодавством рішення.
В рішенні суду чітко зазначено, що оскільки заява позивача від 11 лютого 2025 року про перерахунок/поновлення виплати пенсії відповідачем належним чином розглянута не була (відповідного рішення прийнято не було), суд не може надавати оцінку такому рішенню та, як наслідок, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії за інвалідністю, починаючи з 1 травня 2016 року, відповідно до норм Закону №1058-IV із одночасним перерахунком та індексацією пенсії, з усіма складовими пенсійних виплат, надбавками та підвищеннями до пенсії, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі, з компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 1 травня 2016 року на день фактичного виконання судового рішення, із виплатою пенсії на вказаний пенсіонером банківський рахунок – задоволенню не підлягають внаслідок їх передчасності.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для прийняття звіту ГУ ПФУ в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у цій справі.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Райзмана Олександра Яковича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року по справі №200/2181/25 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року по справі №200/2181/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення – 04 грудня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                                 А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко