Справа № 396/1807/25
Провадження № 2/396/76/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

05.02.2026 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: Цесельської О.С.,
за участю: секретаря судового засідання Луценко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в м. Новоукраїнка цивільну справу №396/1807/25 за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «ПУМБ» звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у загальному розмірі 43068,66 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник зазначила, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1012260752, за яким відповідачці видано кредит у сумі 40 325,69 грн.,
Проте відповідач належним чином не виконує кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 07.05.2025 р. її заборгованість складає 43068,66 грн., з яких: 33699,40 грн. - заборгованість за кредитом, 3,36 грн. - заборгованість за процентами та 9365,90 грн. - заборгованість за комісією.
Ухвалою суду від 11.09.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом надсилання судової повістки за місцем її реєстрації, однак на адресу суду повернулись конверти із вкладенням із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив до суду не надходив.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, згоду представника позивача, суд, керуючись ст. 280 ЦПК України приходить до висновку про необхідність ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Як слідує з матеріалів справи, 11.07.2023 р. між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», шляхом підписання заяви № 1012260752 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 40 325,69 грн, встановлена стандартна процентна ставка 0,01%, комісія за обслуговування кредиту 1,6%, орієнтовна загальна вартість кредиту 71303,78 грн., строк кредитування 48 місяців.
У паспорті споживчого кредиту, який містить електронний підпис відповідача, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості.
Факт виконання обов`язків позивача по кредитному договору №1012260752 щодо переказу коштів підтверджується платіжною інструкцією № TR.67736746.54635.25578.
Згідно з наданим АТ «ПУМБ» розрахунком заборгованості, станом 07.05.2025 р. заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1012260752 від 11.07.2023 р. складає: 43 068,66 грн., з яких: 33699,40 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 3,36 грн. - заборгованість по процентам; 9365,90 грн. - заборгованість по комісії.
Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.
Як визначено ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язаннянести передбачену договором та/або законом відповідальність.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням між АТ «ПУМП» та ОСОБА_1 кредитного договору № 1012260752 від 11.07.2023 р. та наявності з боку відповідача невиконаного зобов`язання за цим договором.
Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості та виписки за кредитним договором, який не спростовано відповідачем.
Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наведені вище розрахунки, або зобов`язання по сплаті нарахованих сум, відповідачем не надано.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ПУМП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1012260752 від 11.07.2023 р. підлягають до задоволення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованість по відсотках.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором № 1012260752 від 11.07.2023 р. суд зазначає наступне.
Вищевказаним кредитним договором визначена комісія за надання кредиту. Відповідач погодилась зі встановленим розміром комісії, про що засвідчила особистим підписом на вказаних договорах.
При цьому, за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування`умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3 статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок.
За змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, наданим розрахунком і банківською випискою, вбачається, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення комісії як щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, яке узгоджено з відповідачкою згідно із встановленими тарифами. Тобто АТ «ПУМБ» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальницею. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальниці, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії за кредитними договором № 1012260752 від 11.07.2023 р. в розмірі 9 365,90 грн. не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1895 грн. 52 коп (33702,76 х 100 : 43068,66 = 78,25%, 2 422,40 х 78,25% = 1895 грн. 52 коп.).
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зароеєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором №1012260752 від 11.07.2023 р. в розмірі 33 702,76 грн., з яких:
- 33 699,40 грн. - заборгованість за кредитом;
- 3,36 грн. - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зароеєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1895 (одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 52 коп..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:     О.  С. Цесельська