справа № 570/5517/25
провадження № 2/570/438/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м  У к р а ї н и

22 січня 2026 року
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді     Кушнір Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки,

у с т а н о в и в:

покликаючись на порушення її прав як спадкоємця, позивач у поданій до суду 29 жовтня 2025 року позовній заяві просить визнати за нею право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, а саме:
- земельну ділянку площею 0,2555 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5624683300:01:002:0846, яка знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Городоцька сільська рада;
- земельну ділянку площею 1,7315 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5624683300:09:051:0402, яка знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Городоцька сільська рада;
- судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача сільський голова Сергій Поліщук подав відзив, у якому просив винести законне та обгрунтоване рішення у разі підтвердження викладених у позові обставин. 
Зазначає, що 06 грудня 2024 року до Городоцької сільської ради надійшла заява ОСОБА_1 , згідно з якою вона просила розглянути на сесії Городоцької сільської ради її заяву, за результатами розгляду якої просила прийняти рішення про надання їй дозволу як спадкоємцю за законом на майно ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки. Пояснює, що до порядку денного пленарного засідання Городоцької сільської ради 27 березня та 20 травня 2025 року було включене питання позивача, однак рішення по справі прийняте не було у зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів.

Всі учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
Представник позивача адвокат Віталій Шмід у поданій заяві позов підтримав, просить його задоволити, справу слухати у відсутність сторони позивача. 
Представник відповідача Сергій Поліщук у поданому до суду відзиві просить справу розглянути у відсутність представника Городоцької сільської ради. 
Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.
15 серпня 1997 року на підставі рішення Рівненської районної державної адміністрації від 31.07.1997 за №628 ОСОБА_3 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №0060998, який підтверджував, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства "Нива" розміром 3,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Державний акт особа не отримувала.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.
29 вересня 2023 року приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Кутецька В.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом за №887, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства "Нива" розміром 3,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
15 листопада 2023 року Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області своїм рішенням №1525 надала ОСОБА_2 дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) орієнтовною площею 1,73 (масив 42, ділянка 2) для ведення особистого селянського господарства (рілля) орієнтовною площею 0,26 га (масив 3, ділянка НОМЕР_1 ) для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) на території Городоцької сільської ради.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер /копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.12.2023/.
22 липня 2024 року у справі №570/1686/24 Рівненський районний суд Рівненської області встановив факт, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , по батьківській лінії спорідненості.
30 вересня 2024 року приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області видав Михалицькій М.М. дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2023 за №887 замість втраченого.
06 грудня 2024 року позивач звернулася до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області із заявою про прийняття рішення щодо надання їй дозволу як спадкоємиці за законом завершити процедуру приватизації.
До порядку денного пленарного засідання цієї 27 березня та 20 травня 2025 року включене питання позивача, однак рішення по справі прийняте не було у зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів.

Суд дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.
Предметом цього спору є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та здійснення державної реєстрації на земельну ділянку, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно частини п`ятої цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До спадкування за законом закликаються особи визначені у ст.1261-1265 ЦК України лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом. 
До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. П.«а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Так, початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки /постанова Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 545/1631/19/.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.
Так, положення ЗК України встановлюють, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримані - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органи місцевого самоврядування відмовили спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 (провадження № 61-41370св18).

Позивач долучив до позовної заяви довідку №1933/02-14 від 02.12.2024, згідно з якою у провадженні Дацюк С.Г. - приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу знаходиться спадкова справа №17/2024 року на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Спадкоємицею за законом, яка вчасно прийняла спадщину на все майно, що належить померлому, станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 є його сестра ОСОБА_1 . 
Суд звертає увагу, що позивач не надав суду доказів, наявності або відсутності інших спадкоємців на момент розгляду справи після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що, зокрема, позбавляє суд можливості визначити коло спадкоємців після його смерті, а відповідно і визначити склад учасників цієї справи.
Також позивач не долучив свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого вона є спадкоємцем померлого.
Відсутні докази того, що відповідач відмовив у завершенні процедури приватизації, оскільки з його рішення вбачається, що рішення не прийняте, оскільки 15 осіб утрималися від голосування.
Водночас суд зауважує, що будь-яких клопотань про витребування доказів у порядку та на підставах, визначених ст.83, 84 ЦПК України, сторона позивача не подавала, а відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів не є обов`язком суду, з роз`ясненням наслідків неподання доказів, які підтверджують всі істотні обставини справи. 

Виходячи із принципу ефективного способу захисту порушеного права слід зазначити таке.
Ст.5 ЦПК України передбачає способи захисту, які застосовуються судом, а саме, що ???здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У? випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону
У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Ефективний спосіб захисту права повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права; 2) в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування; 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим); 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії; 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Одне право має захищатися одним позовом.
Згідно із зобов?язаннями, які взяті відповідно до ст.4, 6, 14 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Україна, серед іншого, прагне зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго врядування; забезпечує стабільність і дієвість демократичних інституцій, гарантує права людини і основоположні свободи, а також зміцнення судової влади та підвищення її ефективності.
Загальна декларація прав людини передбачає, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).
У ст.3 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов?язується, зокрема, забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні.
У ст.13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, але за умови, що такий спосіб захисту прав, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв?язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред?явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивачу необхідно звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства "Нива" розміром 3,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та продовжити процес приватизації у передбачений законом спосіб.
Так як сертифікат засвідчує лише право його власника на отримання земельної ділянки (а не право на саму ділянку), то цей документ не визначає меж земельної ділянки, а вказує лише його площу в умовних кадастрових гектарах і вартість (у гривнях).
Для оформлення права власності на земельну ділянку (пай), необхідно здійснити такі дії:
звернутися до відповідної сільської, селищної, міської ради із письмовим клопотанням про надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). До заяви необхідно додати: копію сертифікату на земельну частку (пай), витяг з протоколу розподілу земельних часток (пай) та витяг з схеми розподілу земельних часток (пай), які беруться у старостаті за місцем знаходження земельної ділянки, копія свідоцтва про право на спадщину нотаріально завірене (за наявності).
після отримання рішення сільської, селищної, міської ради необхідно звернутися до землевпорядної організації та укласти договір на розробку проектної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
за результатами розробки вказаної проектної документації потрібно зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі (ДЗК) з присвоєнням їй кадастрового номеру. За результатами реєстрації видається Витяг з Державного земельного кадастру.
після того, як ви отримали Витяг з Державного земельного кадастру, вам необхідно звернутися до відповідної сільської, селищної, міської ради для затвердження проектної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
із рішенням про затвердження проектної документації необхідно звернутись до державного реєстратора та здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку. За результатами реєстрації отримати Витяг про державну реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку(пай).
Останній етап – реєстрація права власності на земельну ділянку.
Дотримуючись вищевказаних правил можливо оформити свій пай і стати його законним власником.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати залишаються на стороні, яка їх понесла.
Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги є вимогами майнового харакеру, і навіть при погодженні з позицією сторони позивача про те, що це є вимогами немайнового характеру позивач сплатила судовий збір лише за одну з двох вимог.

При цьому враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у цивільному позові  ОСОБА_1  до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області, ЄДРПОУ: 04387183, місцезнаходження: вул.Шевченка,4, с.Городок Рівненського району Рівненської області.

Повне судове рішення виготовлене 30 січня 2026 року

Суддя:          Кушнір Н.В.