Справа № 203/8386/25
Провадження №3/0203/47/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Центрального районного суду міста Дніпра Качаленко Г.В., розглянув матеріали справ про адміністративні правопорушення, що надійшли з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
за ч.5 ст. 126, ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2025 року о 12:15 годині водій ОСОБА_1 , в м. Дніпро по вул. Херсонській, 26 керував транспортним засобом-автомобілем марки «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Вказане адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року.
Він же, 02.11.2025 року о 12:15 годині водій ОСОБА_1 , в м. Дніпро по вул. Херсонській, 26 керував транспортним засобом-автомобілем марки «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Вказане адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року.
08.12.2025 року захисником Кравченко В.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , до суду подано заперечення на протокол, в яких вона просить закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своєї позиції захисник зазначила, що матеріали справи не містять підтверджень наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння за обставин, вказаних у протоколі. Зокрема, у матеріалах справи відсутній відповідний Акт, передбачений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/73. Захисник наголосила, що саме лише зазначення ознак сп`яніння у протоколі не може бути беззаперечним доказом їх наявності. Крім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не вбачається факту виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а отже, у працівників поліції не було законних підстав пропонувати водію пройти медичний огляд. Також зазначила, що одразу після зупинки працівниками поліції, протягом двох годин ОСОБА_1 самостійно звернувся до КП «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДМР для проходження огляду. Згідно з висновком закладу охорони здоров`я, у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. На думку захисника, вказані обставини повністю спростовують доводи поліції, а докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні. Крім того, за ч.5 ст. 126 КУпАП захисник наполягала на відсутності в матеріалах справи засвідченої належним чином постанови за фактом попереднього притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розгляд справи тричі відкладався, особі пропонувалося з`явитися до суду для надання особистих пояснень щодо обставин справи або взяти участь в режимі відеоконференції.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — адвокат Кравченко В.В. — у судовому засіданні наполягала на закритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Адвокат надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях, та на підтвердження своєї позиції долучила до матеріалів справи: акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий КП «ДБКЛПД» ДОР (№ 235 від 02.11.2025); результати токсикологічного дослідження на вміст алкоголю та хіміко-токсикологічного аналізу сечі, згідно з якими наркотичних речовин та алкоголю в організмі ОСОБА_1 не виявлено.
Дослідив матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Згідно з пунктом 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі :
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, мала місце. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки.
Отже, судом проаналізовано представлені у справі докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП зокрема, протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1№ 501134 від 02.11.2025 та серії ЕПР1 №501144 від 02.11.2025, зауважень до яких ОСОБА_1 не внесено, рапорт поліцейського УПП ДПП в Дніпропетровській області від 02.11.2025, картка обліку адміністративного правопорушення від 25.03.2025 року, згідно якої на ОСОБА_1 постановою Дарницького райсуду м.Києва притягнено до адміністративної відповідальності та накладено стягнення за порушення ч.1 ст.130 КУпАП; копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до положень п.1.3, п.1.9 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Суд зауважує, що особа, яка отримала право керування транспортним засобом, має необхідні теоретичні знання правил дорожнього руху та володіє практичними навичками управління джерелом підвищеної небезпеки.
З матеріалів відеозапису, долученого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, та під час спілкування зі співробітниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, а саме – розширені зіниці очей. ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, посилаючись на відсутність часу на це, та зазначив, що пройде такий огляд самостійно трішки пізніше. Пояснив, що раніше його притягали до адміністративної відповідальності, однак зараз він наркотичні засоби не вживає, останній раз навесні він вживав канабіс. Крім того, під час зупинки поліцейськими було встановлено факт позбавлення ОСОБА_1 права на керування транспортним засобом.
Суд не бере до уваги наданий захисником Акт медичного огляду № 235 від 02.11.2025 (час проведення — 13:50), та не визнає його належним і допустимим доказом оскільки, правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, у даному випадку полягає у формі відмови від проходження огляду на вимогу поліцейського. Подальше самостійне проходження огляду в медичному закладі не виключає факт вчиненого адміністративного правопорушення (відмови) та не може бути підставою для закриття провадження за відсутністю складу злочину. 
Крім того, з моменту відмови (12:19) до моменту фактичного початку обстеження у лікарні (13:50) минуло півтори години, тобто незначний проміжок часу, але поліцейськи ОСОБА_1 посилався, що «не має часу», відтак поведінка щодо відмови від законної процедури, прямо суперечить його подальшим діям — самостійному візиту до медичного закладу. Це свідчить про свідоме ухилення від встановленого законом порядку огляду, саме в присутності правоохоронців, як це передбачено порядком. Таким чином, самостійне проходження огляду о 13:50 лише підтверджує фізичну можливість особи пройти обстеження, проте жодним чином не спростовує факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке в даному випадку є закінченим з моменту відмови від огляду (12:19). Логіка дій ОСОБА_1 викликає обґрунтований сумнів у його добросовісності, оскільки жодних об`єктивних перешкод для проходження процедури у законний спосіб (разом з поліцейськими о 12:19) не встановлено.
Доводи захисника, що повторність вчинення правопорушення не підтверджується належною копією постанови, а суд не має права збирати докази у справі, не мають під собою підґрунтя, оскільки наведена у вказаній довідці інформація не була спростована стороною захисту, що не обмежена у праві збирання та надання доказів на свою користь, обмежившись лише запереченням змісту постанови та довідки (картки обліку адміністративного правопорушення), в якій наведено інформацію про попередні адміністративні правопорушення ОСОБА_1 та накладені стягнення, та зокрема відображено відомості, за адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП за постановою ЕНА № 26053967 від 31.10.2025 та за постановою суду від 16.05.2025 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Наведені відомості стороною захисту не спростовані.
Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126; ч.2 ст.130 КУпАП, доведена в повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковано.
При застосуванні адміністративного стягнення суд виходить із змісту статті 33 КУпАП і враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також, що він протягом року притягався до адміністративної відповідальності, та вважає, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення з урахуванням ст.36 КУпАП, у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, як більш серйозного правопорушення, за яке передбачено стягнення у виді адміністративного арешту, що буде достатньою мірою відповідальності для досягнення мети адміністративного стягнення, що застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Також, беручи до уваги, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення від 02.11.2025 йому не належить, суд вважає, що адміністративне стягнення у виді вилучення транспортного засобу не може бути застосовано.

Відповідно до ст. 40? КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Згідно ч.1 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Керуючись ст.ст. 36, 126, 130, 283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративний матеріал № 3/0203/47/2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП та адміністративний матеріал №3/0203/46/2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, та присвоїти об`єднаному матеріалу про адміністративне правопорушення №3/0203/47/2026 (ЄУН № 203/8386/25).
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126; ч.2 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. на користь держави. 

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом 10 (десяти) днів з моменту її винесення. 
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, в разі оскарження - протягом трьох місяців з дня розгляду скарги.

Суддя Г.В. Качаленко