Єдиний унікальний номер 305/143/26
Провадження по справі 2-а/305/2/26

РІШЕННЯ
Іменем України

30.01.2026 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Бакшиної К.В., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Кобрин М.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), від імені та в інтересах якого діє представник Кобрин М.М., 20.01.2026 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Микуляка Дениса Васильовича про скасування постанови серії ЕНА № 6501291 від 12.01.2026 про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Ухвалою від 22.01.2026 позовну заяву залишено без руху, 23.01.2026 надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано позовну заяву в новій редакції, а саме змінено відповідачів на Рахівський районний відділ поліції ГУНП в Закарпатській області та Головне управління Національної поліції в Закарпатській області та предмет позову на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Представник просить скасувати постанову від 12.01.2026 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.01.2026 поліцейським без роз`яснення позивачу прав, без повідомлення про час і місце розгляду справи, без з`ясування усіх обставин справи та не забезпечивши право на правову допомогу, складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справi про адміністративне правопорушення у сферi забезпечення безпеки дорожнього руху, зафiксоване не в автоматичному режимi, серії ЕНА №6501291від 12.01.2026, якою притягнуто позивача до адмiнiстративної вiдповiдальностi за ч. 5 ст. 121 КУпАП. 
Не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, ОСОБА_1 вважає себе невинним, а оскаржену постанову такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Позивач зазначив, що не згідний з даною постановою та вважає її такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, наведені в постанові обставини не відповідають дійсності, вину позивач категорично заперечує, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Наголошує, що він був пристебнутий паском безпеки, а поліцейський не навів жодних обставин у доведення протилежного. Стверджує, що працівник поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, позбавив можливості позивача надати пояснення, клопотання, висловити свою незгоду, не було відібрано пояснень, не надано можливості скористатись правовою допомогою, чим грубо порушено вимоги ст.268 КпАП України, не призначено справу до розгляду. Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не досліджував жодного доказу, до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КпАП України, висновок про вину позивача не ґрунтується на жодному доказі, що стверджено змістом оскарженої постанови, відтак постанова винесена без достатніх доказів. Наголошується, що оскаржувана постанова порушує законні права та інтереси позивача, який не вчиняв жодного правопорушення, та щодо якого проведено розгляд справи з порушенням норм КУпАП. 
Так, 12.01.2026 у постанові серії ЕНА №6501291 про накладення адміністративного стягнення по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Час та місце скоєння, суть обставини правопорушення:12.01.2026 о 16:07 год в м. Рахів вул. Т.Шевченка, водій т/з VOLGWAGEN PASSAT КО1272АВ керував ТЗ, обладнаним засобом пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс, чим порушив п. 2.3.в ПДР - Порушення правил користування ременями безпеки та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою від 23.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку ст. 286 КАС України, призначено до розгляду на 28.01.2026.
У поданому 27.01.2026 відповідачем ГУНП в Закарпатській області відзиві стверджено, що постановою серії ЕНА 6501291 від 12.01.2026 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.
Відеодоказом підтверджується факт керування транспортним засобом з непристебнутим паском безпеки. Крім того, твердження позивача, що відповідач не виконав вимоги закону, бо не відібрав письмових пояснень, не зафіксував його заперечення, постанову виніс у його відсутності - спростовується відеодоказом з нагрудної камери поліцейського.
Зокрема, позивач не погоджувався з пред`явленим правопорушення, в подальшому самостійно залишив місце вчинення правопорушення на транспортному засобі. Після того, як працівники поліції на службовому транспортному засобі наздогнали позивача, затримали його та для встановлення його особи відвезли в Рахівський РВП ГУНП в Закарпатській області, вже в присутності позивача ОСОБА_1 була складена постанова за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.
Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУПАП.
Оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідь на відзив позивачем не подано.
Одночасно з відзивом представником позивача Чубелкою О.Ю. подано заяву про заміну відповідача, а саме з Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області на ГУНП в Закарпатській області, на що позивач та його представник у судовому засіданні погодились.
У зв`язку із тим, що ГУНП в Закарпатській області вже було співвідповідачем у даній справі, судом у судовому засіданні 28.01.2026 за згодою представника позивача протокольно постановлено ухвалу про виключення Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області з числа відповідачів у справі на підставі ст. 48 КАС України.
Представник відповідача Чубелка О.Ю. в судове засідання не з`явилась, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або про його відкладення не подавала.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому розгляд проведено без участі представника відповідача.
У судовому засіданні 28.01.2026 проведено розгляд справи, після чого суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08:20 год 30.01.2026.
Позивач ОСОБА_1  в судовому засіданні ствердив, що того дня їхав на власному автомобілі «Фольксваген Пасат» по вулиці Шевченка в місті Рахів, де в районі пекарні його зупинили працівники поліції, які назвали причиною зупинки те, що він не був пристебнутий ременем безпеки, що не відповідало дійсності. Вони сказали йому пред`явити документи, він дістав їх та спершу хотів пред`явити, але потім відмовився та сказав, їм, що самі дізналися відомості про нього з бази даних по номеру автомобіля, який зареєстрований на нього, після чого поїхав з місця події, його наздогнали, заблокували автомобіль, затримали та доставили до райвідділу, де оформляли документи. Вважає постанову незаконною, у його автомобілі якщо паски безпеки не пристебнуті, автомобіль подає чіткий звуковий сигнал, чого не було.
Представник позивача Кобрин М.М. у судовому засіданні ствердила, що позов підлягає задоволенню з підстав, зазначених у ньому, працівниками поліції при винесенні постанови порушено відомче законодавство.
Суд заслухав позивача та його представника, дослідив матеріали справи, оцінив їх у сукупності та взаємозв`язку і встановив такі обставини.
Постановою поліцейського Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 12.01.2026 накладено на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а керування транспортним засобом водієм, що був непристебнутий ременем безпеки.
У постанові стверджено, що 12.01.2026 о 16:07:44 год в м. Рахів, вул. Тараса Шевченка водій керував ТЗ, обладнаним засобом пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс, чим порушив п. 2.3.в ПДР - Порушення правил користування ременями безпеки
Особа ОСОБА_1 підтверджена копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 22.09.1997, згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.02.2024 є учасником бойових дій.
На досліджених у судовому засіданні наданих відповідачем відеозаписах відображено таке:
- у відеофайлі під назвою «Відео 1 ОСОБА_1 mp4» - факт керування автомобілем позивачем, який не був пристебнутим паском безпеки, розмову на підвищених тонах із використанням ненормативної лексики та у зневажливій формі з працівниками поліції, які назвали підставу зупинки та порушення, відмову позивача надати документи та самовільне залишення ним місця зупинки;
- у відеофайлі під назвою «Відео 2 ОСОБА_1 mp4» - процедуру оформлення адміністративних матеріалів, під час якої поліцейськими зазначено про наявність порушень закону, роз`яснено про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, клопотання про залучення захисника з боку позивача відсутні.
До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права.
Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).
Як передбачено ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення насамперед необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у виді безальтернативного штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Така норма є бланкетною (відсильною), тобто нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правило поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.
У даному випадку, відповідно до п. 2.3.в Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків.
У постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6501291 від 12.01.2026 зазначено про порушення позивачем норм правил Дорожнього руху України, а саме порушення правил користування ременями безпеки.
Відповідач підтвердив доказами, зокрема відеозаписом, що позивач ОСОБА_1 під час керування автомобілем, обладнаним ременем безпеки, не користувався ним та був не пристебнутим.
Факт цього порушення визнав сам позивач на вказаному відеозаписі, який ствердив, що він БУВ пристебнутий (а не Є), після чого рушив із місця зупинки, не пристебнувшись.
Твердження, наведені у позовній заяві та у судовому засіданні, щодо використання позивачем ременів безпеки, не отримали свого підтвердження та не доведені позивачем.
Суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо наявності порушень під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки у даному випадку постанова про накладення адміністративного стягнення винесена на місці події та не потребує складання протоколу, клопотань про залучення захисника позивач не заявляв, пояснення з приводу порушення надав, заперечивши таке порушення.
У інших питаннях щодо правомірності постанови, яка оскаржується, зокрема стосовно повноважень посадової особи, яка її винесла, накладення адміністративного стягнення у визначених законом межах, порушень не встановлено, у позовній заяві такі питання під сумнів не ставляться та судом детально не аналізуються.
Таким чином, матеріалами справи повністю доведено наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та відсутність істотних порушень у діях поліцейських Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області під час винесення постанови серії ЕНА № 6501291 від 12.01.2026.
Отже, оскільки відповідачем доведено правомірність накладеного на позивача адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю, залишивши винесену відповідачем постанову без змін.
Від сплати судового збору позивач звільнений, у зв`язку з відмовою у позові відсутні підстави стягувати такий із відповідача.
Керуючись статтями 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Відмовити у позові повністю.
Залишити постанову поліцейського Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області Микуляка Д.В. серії ЕНА № 6501291 від 12.01.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Сторони та інші учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, буд. 13, код в ЄДРПОУ 40108913.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя         Віктор ЛАСТОВИЧАК