ЄУНСС: 453/1786/25
НП: 3/453/9/26

ПОСТАНОВА
іменем України

09 лютого 2026 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокатки Зінкевич-Домбровської Г.Б., розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, розлученої, не працюючої, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності притягалася, -
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР 1 № 479474, складеним 10.10.2025 року о 17:32 год. інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується, що остання 10.10.2025 року о 16:00 год. на ділянці автошляху М06 сполученням «Київ-Чоп» (662 км), що у с. Коростів Стрийського району Львівської області, керувала належним їй транспортним засобом марки GEELY моделі MK CROSS, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення почервоніння очей; порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди з використовуванням технічного засобу та у КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня», із застосуванням при цьому технічних засобів відеозапису, відмовилася, чим порушила вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху.
Відповідно да наданих стороною захисту копії паспорта на бланку серії НОМЕР_3 , виданого Сколівським РС ГУ ДМС України у Львівській області 11.11.2015 року, та копії актового запису про шлюб № 35, складеного Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області 29.08.2015 року, у зв`язку із реєстрацією між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюбу, останній після реєстрації такого шлюбу присвоєно прізвище чоловіка й вона іменується як ОСОБА_1 .. 
ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи тричі належно та завчасно повідомленою про місце, дату та час судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у призначені судові засідання не з`являлася. 
Захисниця ОСОБА_1 – адвокатка Зінкевич-Домбровська Г.Б., будучи присутньою у таких судових засіданнях, клопотала про розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення за відсутності її підзахисної, одночасно висловила позицію захисту, згідно котрої ОСОБА_1 визнала свою провину у порушенні нею як водійкою 10.10.2025 року о 16:00 год. на ділянці автошляху М06 сполученням «Київ-Чоп» (662 км), що у с. Коростів Стрийського району Львівської області, вимог підпункту «б» пункту 2.3. та пункту 10.1. Правил дорожнього руху, за що 09.01.2026 року була Сколівським районним судом Львівської області у встановленому порядку притягнена до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП й на неї накладено відповідне адміністративне стягнення, а постанова суду набрала законної сили, до того ж, вона вже відшкодувала заподіяні нею матеріальні збитки власнику транспортного засобу – іншого учасника дорожнього руху, а також компенсувала моральну шкоду особі, яка ним керувала, у повному обсязі у добровільному порядку. Однак, адвокатка Зінкевич-Домбровська Г.Б. заперечила порушення її підзахисною ОСОБА_1 у наведеній ситуації ще й пункту 2.5 Правил дорожнього руху, вказала на відсутність у даному випадку в діях її підзахисної ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Така позиція захисту ґрунтується на тому, що має місце порушення працівниками поліції процедури, пов`язаної з проходженням огляду на стан сп`яніння, зокрема відмови її підзахисної ОСОБА_1 від проходження такого огляду, відповідна відмова не зафіксована належно засобами відеозапису, а при відмові від огляду двоє свідків не залучалися. Відтак, перевірити належно усю хронологію на місці дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу, котрим керувала ОСОБА_1 , є неможливо, що, на переконання адвокатки Зінкевич-Домбровської Г.Б., свідчить про неналежність та недостатність засобів доказування для встановлення вини її підзахисної ОСОБА_4 у наведеній частині. Відтак, адвокаткою Зінкевич-Домбровською Г.Б., безпосередньо під час судового засідання, заявлено клопотання про закриття провадження у цій справі щодо притягнення її підзахисної ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях останньої складу зазначеного адміністративного правопорушення. 
Оскільки в силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суддя, враховуючи також ту обставину, що викликав цю особу тричі для її участі у судовому розгляді у даній справі про адміністративне правопорушення, приймаючи до уваги позицію адвокатки Зінкевич-Домбровської Г.Б. про розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення за відсутності її підзахисної ОСОБА_1 , вважав за доцільне розглядати дану справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суддя переконаний, що призначати судовий розгляд цієї справи вчетверте при наведених вище обставинах буде недоцільним, так як здійснення такого розгляду без участі особи, присутність якої не визначена законом як обов`язкова, не суперечитиме завданню провадження у цій справі, а всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати усі обставини цієї справи можливо й за відсутності зазначеної особи.
При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суддя, вивчивши позицію захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.
Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, порушення котрого ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено у ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте, зібрані матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не підтверджують у цілому ту обставину, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вказаній дорожній обстановці, не дотрималася вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, тобто будучи учасницею дорожнього руху (водійкою транспортного засобу), відмовилася на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану її алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, в силу частин 1, 2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
За змістом пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно з абзацом 2 пункту 5, а також пунктів 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року за № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без дати та часу його складення), згідно з котрим, в силу виявлених інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, останній запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використовуванням спеціального технічного засобу DRAGER 6810 (номер приладу не вказано), від якого ОСОБА_2 відмовилася. Також наявненаправлення на огляд ОСОБА_2 з метою виявлення її стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 10.10.2025 року о 17:00 год. за відповідною формою, наведеною в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у котрому відповідний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про вручення та ознайомлення із змістом цього документа, - відсутній.
Щодо обставин, пов`язаних із дорожньо-транспортною пригодою за участі транспортного засобу, котрим керувала водійка ОСОБА_1 , то такі встановлені постановою Сколівського районного суду Львівської області у справі за єдиним унікальним номером 453/1786/25 та номером провадження 3/453/88/26, котра 20.01.2026 року набрала законної сили. Так, за змістом вказаної постанови, ОСОБА_1 10.10.2025 року о 16:00 год. на ділянці автошляху М06 сполученням «Київ-Чоп» (662 км), що у с. Коростів Стрийського району Львівської області, керуючи належним їй транспортним засобом марки GEELY моделі MK CROSS, державний номерний знак НОМЕР_2 , під час руху проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у зв`язку з чим допустила зіткнення з транспортним засобом марки TOYOTA моделі AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водійки ОСОБА_5 , котрий рухався у попутному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а також було заподіяно матеріальних збитків їх власникам, чим ОСОБА_1 порушила вимоги підпункту «б» пункту 2.3. та пункту 10.1. Правил дорожнього руху. Відтак,  ОСОБА_1 було визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Своєю чергою, щодо обставин, пов`язаних із відмовою ОСОБА_1 як водійки одного із транспортних засобів, причетних до описаної дорожньо-транспортної пригоди, від проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння, то інспектором інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення долучено DVD-R диск, на котрому файли з відеореєстратора № 1500, № 1420, про що безпосередньо зазначено у змісті вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні. Відтак, суддя вживав заходів з метою дослідження відеофайлів, котрі мали б міститися на DVD-R диску, що приєднаний до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, на відповідний запит судді у цій справі про адміністративне правопорушення від 13.01.2026 року за вих. № 453/1786/25/145/2026 щодо надання інформації, ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області у визначений у цьому листі строк до 09.02.2026 року не було надано інформацію про наявність повного відеозапису вчинення ОСОБА_1 правопорушення, тобто відмови цієї особи від проходження огляду на стан сп`яніння, й відповідні докази у матеріалах цієї справи відсутні. 
Натомість, з листа ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 14.01.2026 року за вих. № 11356-2026, що надійшов на адресу Сколівського районного суду Львівської області 09.02.2026 року та був зареєстрований в діловодстві за вх. № 930, вбачається, що відеозаписи з портативних відеореєстраторів № 1420 та № 1500 від 10.10.2025 року, котрі задіювалися під час складення інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, станом на дату вказаного листа не збережені на ДОК станції. 
Отож суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах цієї справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності та взаємозв`язку, суддя дійшов висновку, що направлені від ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області до Сколівського районного суду Львівської області матеріали відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація в цілому не підтверджують в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, являються сумнівними. Більше того, інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Цибом Р.О. на відповідному етапі навіть не встановлено у належний спосіб особу, яка була учасницею дорожнього руху та щодо якої ним складалися у подальшому протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а анкетні дані такої учасниці дорожнього руху вже було встановлено на стадіях судового розгляду відповідних матеріалів як за ст. 124, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Своєю чергою, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.
Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Своєю чергою, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.
Керуючись статтями 8-9, 40-1, 130, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження – з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН