Справа № 379/574/25  Провадження № 3/358/22/26   	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Богуслав 

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ковальського В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В : 

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №278858, складеного 22 березня 2025 року поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області сержантом поліції Буртановим Б.Б., вбачається, що водій ОСОБА_1 22 березня 2025 року о 20 год. 36 хв. на автодорозі Р-04 157 км. керував транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, вираженим тремтінням пальців рук, поведінкою, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бодікамеру поліцейського, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 викладене у протоколі заперечував, свою вину не визнав, пояснив, що не їхав за кермом автомобіля, а його автомобіль стояв на узбіччі польової дороги на значній відстані від автодороги Р-04. Окрім того, звернув увагу суду на те, що поліцейські щодо нього винесли постанову про незаконну стоянку транспортного засобу, що в свою чергу підтверджує, що він не керував транспортним засобом.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Ковальський В.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування заявленого клопотання зазначив, що для того, аби виявити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, автомобіль має бути зупинений на законних підставах, у противному випадку протиправність зупинки (за умовами відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності) може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого» водія. Крім того, транспортний засіб мав бути законно зупинений, тобто до самої зупинки мав перебувати у русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, а у випадку ОСОБА_1 автомобіль не рухався, а стояв на польовій дорозі і докази руху трансопртного засобу під керуванням ОСОБА_1 відсутні.
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ковальського В.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, потрібно встановити у її діях склад цього адміністративного правопорушення. 
Так, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єк¬тивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із аналізу вказаної норми слідує висновок, що для наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні бути доведені всі елементи, а саме: об`єкт правопорушення – безпека дорожнього руху; об`єктивна сторона – керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; суб`єкт порушення – водій, який керує цим транспортним засобом та суб`єктивна сторона правопорушення – вина у формі прямого умислу. Тільки за наявності усіх елементів складу адміністративного правопорушення, особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, відсутність хоча б одного елемента виключає склад правопорушення.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій – особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія.
Аналіз ПДР у системному зв`язку дає підстави зробити виносок, що керування транспортним засобом – це активний процес приведення транспортного засобу у рух та здійснення контролю за його рухом. Перебування особи у салоні автомобіля, який не рухається, не є керуванням, що узгоджується зі сталою практикою ВС.
Так, у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах:
1. Волинського апеляційного суду від 14.02.2021 р. у справі №165/2538/21:
“На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №071206 від 12.07.2021 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, однак на останньому не зафіксовано, що 12 липня 2021 року о 01 год. 49 хв. водій автомобіля марки «Форд Транзит», державний номерний знак НОМЕР_2 , керував, по вул. Пирогова в м. Нововолинську”.
2. Сумського апеляційного суду: від 10 лютого 2021 р. у справі №589/1050/20, від 28 серпня 2020 р. у справі №583/1013/20:
“Враховуючи вищевикладене та відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 також тлумачаться на його користь, а зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім т/з у стані алкогольного сп`яніння та порушення п. 2.9 а ПДР.”
3. Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі №205/5986/21:
«При цьому з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що саме вказана особа керувала транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування».
4. Київського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі № 755/11797/21:
«З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді камери поліцейського АА-00976 вбачається, що на вказаному відеозаписі відсутній запис руху автомобіля «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 взагалі та під керуванням ОСОБА_1 , зокрема. Не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1”.
У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що подія сталася 22 березня 2025 року на автодорозі Р-04 157 км., однак із дослідженого у судовому засіданні відеозапису нагрудної камери поліцейських та відеозаписів відео реєстратора вбачається, що працівники поліції рухаються не по автодорозі, а по грунтовому покриттю, де на узбіччі стоїть автомобіль. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, із нього вийшов ОСОБА_1 , і далі поліцейськими було запропоновано останньому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, та складено протокол за відмову від проходження огляду. 
Однак жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Відтак суд робить висновок, що у даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не здійснювала керування транспортним засобом, а перебувала у нерухомому автомобілі, який стояв на узбіччі.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП протокол складається при вчиненні адміністративного правопорушення. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення.
Сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Вимоги практики ЄСПЛ вказують на те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України «Про Національну поліцію».
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч.1 ст.130, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

П О С Т А Н О В И В : 

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області. 

Головуючий: суддя 	М. Б. Тітов