Справа№592/10997/25
Провадження №2/592/186/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 січня 2026 року м.Суми 
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого-судді - Онайка Р.А., за участі секретаря судового засідання Шапран Н.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
у с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.12.2021 №3411316392-532945 у розмірі 17888,40 грн. Також позивач просив вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2021 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладено договір №3411316392-532945 про надання коштів у позику у формі електронного документа. Договір підписано за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. За умовами договору товариство надало клієнту кредит, а останній зобов`язався його повернути та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених договором.
На момент звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором в загальному розмірі складає 17888,40 грн., з яких: 6000,00 грн – заборгованість за сумою кредиту, 11888,40 грн – заборгованість за відсотками за користування позикою.
Ухвалою судді від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі.
Відповідач повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, в судове засідання не з`явився, 22.09.2025 надав до суду додаткові пояснення, згідно яких зазначив, що сплатив частину заборгованості у розмірі 15156,00 грн та подав клопотання про розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців, встановивши щомісячний платіж до 3000,00 грн.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
01.12.2021 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладено договір №3411316392-532945, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 14 днів, дисконтна процентна ставка, 0,01, стандартна (базова) процентна ставка 2,20, у разі користування кредитними коштами поза строком кредитування проценти нараховуються за базовою процентною ставкою за кожен день користування кредитом, починаючи з дня укладення договору, але не більше ніж 90 днів з дня закінчення строку кредитування.
Кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. перераховані на рахунок ОСОБА_1 зазначений в кредитному договорі (картку № НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою Центрального відділення ПАТ «МТБ БАНК» у м.Києві.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом в межах даної справи, кредитні договори між фінансовою установою та відповідачем були укладені в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідні відомості зазначені безпосередньо у договорі про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, а саме відомості щодо ідентифікації клієнта та інформацію про одноразовий ідентифікатор для підписання кожного конкретного договору.
Судом встановлено, що 01.12.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «КОШЕЛЬОК» електронний договір та отримав кредитні кошти в сумі 6000,00 грн та станом на 07.07.2025 (день звернення до суду з позовом) відповідач мав заборгованість в загальному розмірі 17888,40 грн, належним чином зобов`язань не виконав.
Однак під час розгляду справи в суді відповідач фактично визнав позов, сплатив частину заборгованості у розмірі 15156,00 грн, що вбачається з копії квитанції №259809183 від 27.08.2025 (а.с.39), крім того зазначене підтверджується клопотанням представника позивача (а.с.42), та просив розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців, встановивши щомісячний платіж до 3000,00 грн.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 визнав позов, сплатив частину заборгованості, розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором від 01.12.2021 №3411316392-532945 становить 2732,40 грн (17888,40-15156,00), що є в межах суми платежу на які просить розстрочити рішення суду відповідач, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого ч. 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України
Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 1211,20 грн (50 % судового збору сплачених позивачем за подання позовної заяви).
Крім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, на підтвердження понесення зазначених витрат надає:
- договір про надання правової ( правничої) допомоги від 12.02.2025 (а.с.25);
- додаток до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, де зазначено перелік робіт та їх вартість;
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.28).
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.
На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги позивач надав: акт 7769308 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом; детальний опис робіт; договір №42649746 про надання правничої допомоги від 01.01.2025; додаткова угода №7769308 до договору №42649746 про надання правничої допомоги від 01.01.2025; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Розмір витрат на правовничу допомогу зазначено 6000,00 грн.
У постанові від 22 травня 2024 року № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію пропорційності до предмета спору, оскільки позовна заява, яка є типовою з огляду на вид діяльності позивача не потребує значного часу для її складання, проте заявлені витрати на правову допомогу становлять більше 1/2 ціни позову, а тому заявлений позивачем розмір судових витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 1000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором від 01.12.2021 №3411316392-532945 у розмірі 2732,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. та 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 26.01.2026.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОШЕЛЬОК», код ЄДРПОУ 40842831, місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 . 

Суддя Роман ОНАЙКО