ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/490/26
Провадження № 1-кс/362/46/26

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5  про арешт майна у кримінальному провадженні № 12024111140000520 від 06.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України,
в с т а н о в и в:
15.01.2026 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в якому він просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на об`єкт житлової нерухомості, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження даним майном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими особами від його імені.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024111140000520 від 06.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
05.01.2026 слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України (в редакції КК України від 06.10.2018), погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 05.01.2026 вручено підозрюваній ОСОБА_4 .
Таким чином, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: Об`єкт житлової нерухомості, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.
Так, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в інтересах держави в особі - Васильківської міської ради, Обухівського району, Київської області, буде складено та підготовлено позовну заяву про стягнення майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 11 083 300,00 грн. по відношенню до ОСОБА_4 . Вказану позовну заяву в подальшому буде скеровано до суду разом із обвинувальним актом.
Слідчий СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому підстав та просив його задовольнити. 
Власник майна підозрюванаОСОБА_4 в судовому засіданні просила у задоволенні клопотання відмовити, оскільки це єдине житло, яке у неї є та вона не збирається його відчужувати бо їй не буде де жити.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 12024111140000520 від 06.08.2024 року, клопотання, заперечення на клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП України в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024111140000520 від 06.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2026 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 12024111140000520 від 06.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто слідчому та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали слідчого судді від 15.01.2026 року, 19.01.2026 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області було подано нове клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 12024111140000520 від 06.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України в строки встановлені ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2026 року.
Як вбачається із матеріалів клопотання та кримінального провадження, що 05.01.2026 слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України (в редакції КК України від 06.10.2018), погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 05.01.2026 вручено підозрюваній ОСОБА_4 .
Згідно із витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно…» наданого 06.01.2026 на запит Національної поліції від 05.01.2026 № 26 Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради, Київської області, підозрюваної ОСОБА_4 на праві власності належить об`єкт житлової нерухомості, квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
При цьому, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор, цивільний позивач звертається із клопотанням.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Положення вказаних норм КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону, оскільки ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошує на тому, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (рішення у справах «Жушман проти України» від 28.05.2009, «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008).
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» від 01.03.2001).
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 61 КПК України, права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що в межах кримінального провадження № 12024111140000520 від 06.08.2024 року у порядку ст. 128 КПК України цивільний позов саме потерпілою особою або їх представниками ще не подавався, а складений цивільний позов начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 не відповідає вимогам ЦПК України.
З огляду на вищевикладені норми КПК України та встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено на даній стадії необхідність накладення арешту на майно, належне на праві приватної власностіОСОБА_4 , оскільки долучені до клопотання матеріали не містять жодних належних та достатніх доказів як на підтвердження того, що в рамках вказаного кримінального провадження було подано належною особою цивільний позов, а слідчим ухвалено постанову та розглянути у вказаному кримінальному провадженні поданий цивільний позов. Крім того, матеріали кримінального провадження та клопотання не містять оцінки майна на яке просить накласти слідчий, що позбавляє слідчого суддю визначити вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, яка повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна і за вказаних обставин явно порушує справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що просить слідчий. 
Таким чином, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, що позбавляє слідчого суддю можливості згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінити докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно на даний час задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 2, 3, 7, 16, 94, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, 
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого начальником Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5  про арешт майна у кримінальному провадженні № 12024111140000520 від 06.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України — відмовити.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.
Повний текст ухвали оголошено 27.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7